Si l'art, com recorda sovint Yvars, no és només comunicació sinó, també, un acte d'acció i d'intervenció a través de les formes, bé podria dir-se que la crítica, al parer d'aquest historiador singular i personalíssim, tampoc no pot reduir-se a recrear lliurement l'obra d'art en una trama narrativa (allò que els clàssics anomenaven ekphrasis), tot i que per força hagi de fer-ho, sinó que, per dir-ho amb les paraules de Friedländer que ell mateix cita, ha de "participar activament de la creació i, en certa manera, pràctica de l'art".