D'altra banda, hi ha força casos familiars que apunten a un model d'herència autosòmica dominant de la ST. Les taxes de concordància en bessons monozigòtics és prou elevada. Això no obstant, la penetrància i l'expressió semblen variables i encara no s'ha pogut trobar el gen (o gens) responsables. El model més plausible invoca una interacció entre factors genètics i ambientals.