l'estudi de malaltia mínima residual amb aquests marcadors permet valorar la resposta al tractament i conèixer l'evolució de la malaltia.
En l'actualitat, en el camp de les leucèmies, s'estudia la t(9;22) BCR/ABL de la leucèmia mieloide crònica (LMC) mitjançant la detecció dels productes de fusió que codifiquen les proteïnes anòmales p210 i p190. Aquesta última no és exclusiva de la LMC, i pot trobar-se també en la leucèmia limfoblàstica aguda. També s'estudia la t(15;17), pròpia de la leucèmia promielocítica aguda (LAM-M3), mitjançant el gen de fusió PML/RAR . El seu diagnòstic ràpid i precís és fonamental per a aplicar el tractament adequat el més aviat possible. En ambdues leucèmies pot ésser útil realitzar estudis de malaltia mínima residual.