Els cometes que són molt més fàcils de veure són molt més rars; es pensa que provenen d'un gran cúmul esfèric de material cometari que rodeja el Sol, anomenat núvol d'Oort. Aquesta esfera té un any llum (50.000 UA) de radi, és a dir, de dimensions enormes, encara que la massa total d'aquest material cometari és petita, estimada des de menys de la massa de la Terra fins a, fins com a màxim, menys de la massa de Júpiter. Pot comprovar-se que aquestes estimacions són molt dispars, però cal tenir en compte que el propi núvol d'Oort és tan sols una hipòtesi. Ocasionalment un cometa d'aquest núvol és pertorbat gravitacionalment, com per exemple pel pas d'una estrella o per interaccions amb un altre cometa, emprenent un llarg camí amb una llarga òrbita el·líptica o parabòlica en direcció al Sol. Aquests són els cometes de llarg període, que històricament solen ser els més brillants observats. Les òrbites de tots els cometes poden ser fortament influenciades quan passen prop dels planetes jovians i, en ocasions, queden confinats en òrbites més curtes i pròximes a nosaltres.