La majoria d'estudis realitzats sobre el metabolisme desl fosfolípids de membrana han estat realitzats emprant el fòsfor-31 com a nucli d'estudi. Al marge de qüestions històriques per aquest ús, la raó principal del mateix rau en la presència de fòsfor en la majoria de metabòlits implicats en la síntesi i degradació de fosfolípids. Malgrat això, és pràcticament impossible obtenir espectres de fòsfor d'alta resolució desl fosfolípids de membrana degut a la relativa immobilitat i anisotropia magnètica dels àtoms de fòsfor en el si de la membrana. En canvi, hi ha dos tipus de compostos, relacionats amb aquesta part del metabolisme, que contenen fòsfor i que poden ser fàcilment observats en els espectres: d'una banda, els fosfomonoèsters fosfocolina i fosfoetanolamina, sintetitzats pels enzims colina kinasa i etanolamina kinasa, els enzims que catalitzen el primer pas de la biosíntesi de fosfolípids, i de l'altra, els productes de degradació GPC i GPE que són fosfodièsters.