La variabilitat de la llum dels asteroides fou descoberta al 1901 quan Oppolzer notà una variació periòdica de lluminositat en l'asteroide 433 Eros. La variabilitat dels asteroides pot deure's a dues causes: a) Al moviment de la Terra i de l'asteroide al llarg de les seves òrbites al voltant del Sol. Aquesta variació es descriu en funció de l'anomenat angle de fase que es defineix com l'angle Sol-asteroide-Terra (l'elongació de la Terra vista des de l'asteroide) el valor del qual és zero quan l'asteroide es troba a l'oposició. La variació de brillantor per aquesta causa és de gran amplitud, però a la vegada és lenta, pel que cal un ampli lapse de temps per a que es faci evident. / b) A la rotació axial de l'asteroide, al presentar-nos unes vegades major superfície reflectora que en altres o també zones de distint albedo. En la majoria dels casos la amplitud és tan petita (0,2 magnituds) i tan ràpida (de l'ordre d'hores) que només amb equips fotomètrics (CCD o fotòmetre) es posa de manifest. Seria feixuc extendre's aquí en explicacions sobre aquests dos punts. Tan sols és interessant dir que mitjançant la corba de l'angle de fase és factible determinar els diàmetres dels asteroides i amb les variacions de la corba de llum, el període de rotació. A més a més, amb l'índex de color es pot deduir la seva composició. Diverses corbes de llum en diferents opcions també permeten aixecar un rudimentari mapa de la superfície de l'asteroide i determinar la seva forma.