Nom que es donava, al sud de França, a l'últim terç del segle XI, als artistes que eren capaços de fer creacions musicals i literàries en llengua d'oc. Sembla ser que el moviment culminant fou a l'entorn de l'any 1200. El primer trobador conegut fou Guillem d'Aquitània i de Poitiers (1071-1126). El moviment trobadoresc va acabar durant el primer terç del segle XIII, i una de les causes d'aquesta desaparició fou la guerra dels Albigesos (1209-1229), al sud de França. La música dels trobadors estava profundament emparentada amb les melodies litúrgiques de l'època. Totes elles eren a una sola veu. El contingut dels temes dels trobadors era, ja a mitjans del segle XII, l'amor cortès, o sigui l'amor i la veneració envers el drama, objecte dels somnis del poeta. Amb tot, hi havia Temes de simple entreteniment, com podien ser els debats, i d'altres de poesia molt erudita, com resultava del "trobar clus" i també de cançons de dansa. S'han conservat uns 450 noms de trobadors, i gairebé 2.500 poemes d'aquella època.