En un microquàsar, l'estrella ordinària gravita al voltant de l'altre objecte còsmic i quan els dos cossos estan molt a prop, hi ha una transferència de matèria des de l'objecte més massiu (estrella) fins al més compacte (forat negre o estrella de neutrons) a causa de l'atracció gravitatòria. Aquesta matèria forma un disc al voltant de l'objecte compacte que produeix dos jets de plasma relativista al llarg de l'eix de rotació del disc d'acreció. Els mecanismes físics de l'acreció i ejecció de matèria són similars als que intervenen en els quàsars (Quasi Stellar Radio Sources) però a una escala que és milions de vegades més petita. Tot indica que l'associació entre els jets bipolars i els discs d'acreció és un fenomen universal en els quàsars i microquàsars. La idea predominant és que els jets de matèria són propulsats per l'enorme energia de rotació dels objectes compactes i del disc d'acreció que els envolten.