(...) per fer-ho, s'utilitzen els denominats enzims de restricció (enzim de restricció) (que tallen l'ADN en punts diana concrets) i determinades transferases que addicionen als extrems del gen i del vector seqüències polinucleotídiques complementàries (si no ho ha fet ja l' enzim de restricció ) de forma que se'n facilita la unió: són el que s'anomenen " extrems cohesius (extrem cohesiu)", perquè s'enganxen.