L'afinitat entre dos bionts implica una unió duradora i eficient. Com més propers siguin, botànicament, més probabilitat hi ha que hi hagi afinitat. Ens podem trobar davant d'un empelt perfecte, que no es noti gens, un empelt acceptable, quan sí que es nota però és funcionalment correcte (si la varietat és més vigorosa es produeix un engruiximent a la part superior o viceversa) o un cas de desafinitat si l'empelt no es solda correctament.