amor dirigit vers el propi jo o l'ideal del jo. Originàriament hi ha un narcisisme propi de les primeres etapes evolutives, en les quals l'infant es creu omnipotent, i un narcisisme normal en el funcionament de la personalitat. Segons Freud, és l'egocentrisme del nen considerat com l'estadi transitori normal durant les fases oral i anal, en les quals encara no realitza distinció entre el jo i l'objecte, perquè tota la libido es canalitza cap al jo. O sigui, és un amor, interès i estimació excessius dirigits a un mateix; complaença excessiva en la pròpia vàlua, en les pròpies obres.