Nom que es dóna al cant litúrgic propi de l'església de Roma. És de tipus modal, de ritme lliure, i en llatí. Segons la tradició, sembla ser que el papa Sant Gregori el Gran (540-604), de qui rep el nom, fou qui n'establí la normativa tan d'ús com de composició. Possiblement deriva de l'antic cant romà, l'origen del qual podria derivar del cant bizantí, i fins potser del cant sinagogal, passant per les influències greco-romanes. Per la força de Roma, sobretot durant l'Edat Mitjana, el cant gregorià fou imposat per sobre dels cants de les litúrgies particulars, com el gal·licà, el moçàrab i l'ambrosià, els dos primers fent-los desaparèixer i l'últim limitant-lo en la seva expansió.