Així, i de la mateixa manera que la disponibilitat sobre els drets en el procés civil condueix a la possibilitat d'admetre l'absolució del demandat, si l'actor no al·lega i prova l'existència del fet constitutiu en el procés penal, la manca de prova sobre les circumstàncies d'activitat i resultat que es preveuen en el tipus no condueixen al mateix efecte: la funció que acompleix la distribució de la càrrega de la prova en el procés civil se substitueix en el penal pel principi in dubio pro reo.