Els diacrítics més rellevants serveixen per indicar aspectes de realització relatius a les dimensions articulatòries fonamentals: en el cas de les vocals, permeten representar realitzacions més altes o més baixes, més anteriors, centralitzades o posteriors, i especialment labialitzades, nasalitzades i llargues; en el cas de les consonants, els diacrítics representen modificacions de lloc d'articulació primari, mode d'articulació, sonoritat i durada, o bé indiquen la presència d'un lloc d'articulació secundari.