EASIT, utbildning i tillgänglig information.
Enhet 4. Yrkesrollen. Element 2. Social kompetens
Workshop: intervju med en organisatör
I den här videon möter du Stefan Johansson.
Han arbetar med Begripsam, som är både ett företag och en förening.
Namnet Begripsam är en lek med ord. Det syftar både till begriplighet och samhället.
Bergripsam ordnar workshops för användare och producenter.
Stefan Johansson berättar om hur man ordnar workshoppar-
-och hur man möjliggör för användare att vara med.
Intervjuare är Ester Hedberg från Dyslexiförbundet.
Videon innehåller videoklipp från workshoppar hos Begripsam och projektet Begriplig text.
VIdeoklippen visas med tillstånd från Begripsam och Dyslexiförbundet.
Stefan Johansson, du är en av hjärnorna bakom Begripsam–
–som började som ett projekt på Dyslexiförbundet.
Men nu är det både ett företag och en förening
Kan du berätta lite om Begripsam?
Mmm... Efter projektet har vi hållit på i fyra år nu.
Vi är 30 medlemmar i föreningen och 10 anställda i bolaget.
Men vi har ungefär 100 personer på vår lönelista.
De är med och testar och deltar i aktiviteter.
Vi ser oss själva som ett team som går in och hjälper till.
Vi plockar ihop det teamet utifrån vad det är för uppdrag.
Vi brukar säga att vi har en massa levda erfarenheter-
-om både vad som är svårt och hur man kan lösa saker.
Det är alltså 100 personer som är med till och från?
De rycker in när det behövs?
Vad är det för personer?
De kommer från alla möjliga situationer.
En del pluggar.
En del har andra jobb och hoppar på när de kan.
Och en del har inga jobb alls.
För flera är det första gången de fått lön-
-när det kommer ett lönekuvert från Begripsam.
Har alla funktionsnedsättningar av olika slag?
Nej, det är inte säkert.
Vi säger att alla har levda erfarenheter av funktionsnedsättning.
Det kan vara att man har det själv.
Eller så känner man till hur det är att ha det.
Det är lite olika.
Men många har egna funktionsnedsättningar.
Och kanske flera stycken på samma gång.
Varför är det viktigt att användare med olika erfarenheter-
-och som kommer från olika håll-
-är med i de här processerna?
Ofta är det de som upplever att någonting är svårt eller krångligt-
-som upptäcker brister fortast.
Och kanske är det de som kommer på smarta lösningar.
Eller petar iväg designers i rätt riktning.
De sätter någon på spåret.
Och visar att det här är inte tillräckligt bra-
-det här måste bli bättre.
Det blir väldigt mycket bättre om man jobbar tillsammans.
Myndigheterna eller företagen som ni hjälper-
-brukar de vara med i grupperna och arbeta?
Eller hur går det till?
Det är olika. Ibland jobbar vi själva.
Till exempel om vi ska förbereda någonting-
-för att sedan visa det. Då kanske vi jobbar ett tag själva.
Men det är vanligt att vi arbetar tillsammans med dem-
-som har gjort något som måste förbättras.
Då tycker vi att det är bra att de är med.
De får lyssna i början på vad vi säger när vi går igenom.
Sedan får de gradvis vara med och diskutera.
Vad har de själva för idéer för att lösa det här?
Vi bygger upp en förståelse för svårigheten.
Och sedan börjar vi diskutera lösningar.
Den där förståelsen måste gå åt två håll.
Vi måste ofta förstå vad som är svårt-
-för den som ska bygga eller utveckla lösningen.
Det kan finnas lagar och regler som hindrar.
De vet att det de gör kommer att bli svårt.
Men de tvingas göra det eftersom lagen säger så.
Då måste vi veta det.
Det är ingen idé att kritisera något som vi inte kan påverka.
Vi brukar jobba i grupper om mellan 7 och 10 personer.
Ibland är vi flera grupper om 7 till 10.
Det händer att vi är 30 till 40 personer. Då delar vi upp oss i mindre grupper.
Nu visar du en film... från en av era workshops.
Ja, jag kör igång den här.
"– Jag har schemat framför mig. – Kan du dra det Peder?"
Så går vi igenom schemat för aktiviteten vi ska hålla.
"– Så går vi igenom dagens aktivitet och delar in i smågrupper."
Jag stänger av ljudet här. Så ska jag förklara vad som händer.
Här förbereder vi en workshop.
Det är egentligen 30 personer som är med i aktiviteten.
Men vi har delat in oss i en mindre grupp.
Vi hade 3 eller 4 grupper igång samtidigt.
De jobbar med en prototyp.
Det ni hör här är Peder som går igenom programmet.
Alla är uppkopplade från sina hem.
Vi brukade ha fysiska workshoppar.
När pandemin kom gick vi över till digitala workshoppar.
Det har gått väldigt bra. Vi har tränat mycket på det.
Vi har haft digitala fikaträffar.
För att man ska kunna förbereda sig-
-utan press att prestera något.
Gränserna mellan vem som leder-
-och vem som inte leder har blivit uppluckrade.
Men vi brukar ha en samtalsledare.
Och en person som ansvarar för dokumentation.
Är det större grupper har vi en tredje person som hjälper till-
-ifall någon har problem med uppkopplingen.
Minst tre personer är vi.
Och här jobbar vi med en prototyp.
Det här är ett typiskt möte där vi inte har med-
-de som sen ska titta på vad vi gjort.
Vi vill förbereda oss själva först.
För att ha ett genomarbetat förslag.
Det här är den svenska portalen för e-hälsotjänster, 1177-
-som vi inte tycker är bra.
Vi har fått för oss att vi ska designa om den.
Har ni fått det i uppdrag?
Nej, vi har tagit oss det uppdraget.
För de är inte intresserade.
De tycker att den är bra som den är.
Ni brukar kunna ta betalt för det ni gör.
Men när ni gör så här så får ni inte betalt?
Jo, för det här är del av ett forskningsprojekt som heter CoDeAc.
Här diskuterar vi hur vi tycker att webbplatsen ska fungera.
Vi har designers som gör om den utifrån vad vi säger.
Stegvis har vi utvecklat den här prototypen.
Här kan vi bidra med hur sådana här miljöer bör se ut.
Det jag ska visa nu är från en grupp som jobbar i projektet Digi-JAG.
Där ingår personer med måttlig utvecklingsstörning.
Det är personer som har lite svårare att läsa och skriva.
Här behöver man ha lite mer struktur runt hur vi diskuterar.
I förra exemplet begär man ordet och pratar -
-ungefär som om man suttit runt ett bord-
-och räckt upp handen. Det fungerar bra.
Här har vi en annan metod för att fördela ordet.
Det är en av sakerna som varit lite svårare när vi jobbar digitalt.
Men även här har vi fått in alla deltagare i digitala möten.
Det vi talar om här är läsupplevelser.
Vad är en mysig och trevlig läsupplevelse?
Jag kör igång klippet så får ni se.
"Sen är det när jag lägger mig ner på soffan".
"Jag tycker det är skönt där."
"Det är så skönt att jag bara somnar."
"När jag lyssnar på den där boken."
"Om du somnar, är det lätt att hitta tillbaka?"
"Nej, jag undrar var jag var. Det vet jag inte riktigt."
"Tack! Då snurrar vi."
Här är ett sätt att bestämma vem som ska få ordet.
"Ge dig!"
"Du med!"
"Äsch!"
"Susanne."
Där har vi Susanne i fokus.
"Var brukar du vara när du läser, Susanne?"
Det är ungefär 12 personer som deltar i diskussionen.
Var och en får berätta-
-vad de tycker är en mysig läsupplevelse.
Det här gör att det blir struktur.
Många i den här gruppen tycker det är bra.
Därför att man får sin tid att prata-
-och de andra vet att nu ska jag vara tyst.
Hur länge kan en workshop hålla på?
Vi brukar hålla på i 1 och 1/2 timme med en kvarts paus.
Och då är det de digitala workshopparna.
Vi ska titta på klipp från en fysisk workshop-
-som vi gjorde innan pandemin började.
De kan hålla på lite längre. Eller hur?
Ja. Man kan ha längre digitala aktiviteter också.
Men det behövs pauser emellan.
Ibland har vi en omgång före lunch och en omgång efter lunch-
-så att man får en rejäl paus.
Här jobbar vi med texter.
Här är ett exempel från när vi bjudit in de som skrivit texterna.
Här jobbar vi med myndighetstexter.
Vi har fått texter i förväg.
Sen går vi igenom dem på ett strukturerat sätt.
Deltagarna har röstkort.
Vi har identifierat viktiga saker som måste finnas på plats-
-för att en text ska vara bra.
Både i layout och i hur den är formulerad.
Och så går vi igenom kritisk och granskar texterna.
Vi tar upp texten på en stor skärm
Och vi diskuterar text för text och bedömer dem.
Varje krav som vi har identifierat får ett betyg.
Är det godkänt eller underkänt i texten?
Så kan man sammanställa ett resultat sen.
Och här är alla som var med på den här workshoppen.
Här jobbade vi också i grupper.
Vi delade in oss i mindre grupper.
Här ser ni bland annat personer från Skatteverket och Försäkringskassan.
När vi gör vår första genomgång så sitter de och lyssnar.
Sen sitter vi alla tillsammans och då får de berätta om-
-vad de har kommit att tänka på när de hört oss prata om texterna.
Ofta kommer de på att de kan förbättra sina texter mycket.
Det brukar bli roliga diskussioner.
Man går ibland hem med ett helt färdigt nytt förslag.
Många gånger hinner vi komma med så mycket-
-så att de kan skriva om texterna på plats.
I alla fall delar av texterna på plats.
Du nämnde att de står på lönelistor.
Betalas det ut ersättning till alla deltagare?
Ja, vi tycker att det är viktigt. Man bidrar med sin kunskap.
Och alla andra som gör det får lön.
Och den som bidrar med den här kunskapen ska också få det.
Vi har kollektivavtal och försäkringar.
Man får en ersättning och man blir en skattebetalare.
Det är första gången för flera av deltagarna.
De har inte arbetar förut.
Och inte tagit emot ett lönekuvert.
Vilket är ganska kul.
Vi tycker att det är viktigt-
-att uppgradera den här kompetensen
Vilka fallgropar ska man se upp med?
Man ska inte klämma in för mycket i samma workshop.
Det är bättre att dela upp det på flera.
Så att man får tid till att prata igenom problemen.
Det tror jag är det viktigaste.
Så att man inte blir stressad.
Sen gäller det att planera runt om aktiviteten.
Så att det finns ett tydligt program.
Det finns tider som man håller.
Det finns pauser.
Och att det finns många personer som kan hjälpa till-
-ifall tekniken strular, om man nu kör digitalt.
Och att man äter gott och träffas tillsammans
Och det är viktigt med pauser så man får tillbaka energin.
Så det är mycket en social händelse också?
Ja. Vi hade julavslutning på zoom förrra veckan.
Då fikade vi tillsammans och pratade om hur året varit.
Vi har haft sådana under sommaren också-
-när det inte händer så mycket.
Då är det en del som blir lite isolerade och ensamma.
Så vi försöker också göra det till en social aktivitet.
Det är så att vi bryr oss mycket om varandra i föreningen.
Det är mer än bara en aktivitet.
Så, om du skulle sammanfatta-
-vad är det viktigaste att tänka på-
-i arbetet med att vara med och påverka?
Att gå ihop en grupp.
Att bjuda in sig själv.
Eller säga att man vill vara med och påverka.
Att man har idéer och att man är konstruktiv.
Vi försöker undvika att gnälla och skälla-
-på någon som vi tycker har gjort något dåligt.
Det är inget bra utgångsläge.
Så att man är positiv och konstruktiv.
Vi har ett ord som heter konvivialitet.
Det handlar om att man vill varandra väl.
Det ska finnas en värme i det man gör.
Och det ska finnas en välvilja.
Vi utgår också från att de vi samarbetar med-
-vill bli bättre.
Det är ett fint ord.
Det brukar kräva lite förklaring innan man förstår.
Tack så mycket, Stefan!
Tack, tack!
Denna film förbereddes av Ester Hedberg, från Dyslexiförbundet.
Den är producerad av Ester Hedberg och Rio Hellgren från Dyslexiförbundet.
EASIT-projektet är finansierat av Europeiska Kommissionen-
–genom programmet Erasmus+ Strategiska partnerskap för högre utbildning,-
bidragsavtal 2018-1-ES01-KA203-05275.
Europeiska Kommissionens stöd för produktionen av denna publikation–
–innebär inte ett stöd för innehållet, som endast reflekterar–
–författarnas åsikter och Kommissionen kan ej hållas ansvarig–
–för någon användning av informationen som finns där i.
Detta verk är licensierat genom Creative Commons Attribution–
–ShareAlike 4.0 International License.
EASIT-projektets samarbetspartners: Universitetet UAB i Barcelona,
Triestes universitet,
Vigo Universitet, Hildesheims universitet,
Universitetet SDI i München, Dyslexiförbundet,
Sloveniens Public Service RTV och RISA Institutet, Slovenien
EASIT, Utbildning i tillgänglighet för social inkludering.