EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social
Unitat 4. La professió.
Element 2. Habilitats interpersonals.
Entrevista amb un proveïdor de traducció.
Aquest vídeo inclou una entrevista amb Nils Wöbke,
cap del departament d'accessibilitat
de Mecklenburg-Vorpommern, a Alemanya.
Aquesta organització pertany a Lebenshilfewerk Hagenow,
una organització de suport a persones amb discapacitat.
A l'entrevista, Wöbke parla dels canvis i l'expansió de la demanda
de serveis en llenguatge fàcil de comprendre (LFC) els darrers anys.
Explica diferents enfocaments
per a la creació i validació de contingut en LFC a Alemanya.
Finalment, reflexiona sobre les possibilitats i limitacions
del LFC als continguts audiovisuals.
Vegem l'entrevista.
Hola, em dic Rocío Bernabé Caro.
Treballo a Internationale Hochschule SDI München, a Alemanya.
És un plaer ser aquí avui per entrevistar el senyor Wöbke.
Bon dia, senyor Wöbke.
Bon dia, senyora Bernabé.
Gràcies per la invitació.
Moltes gràcies per ser aquí avui.
Podria presentar-se i presentar la seva organització?
Sí.
Com vostè ha dit, em dic Nils Wöbke.
Soc cap del departament d'accessibilitat
de Mecklenburg-Vorpommern.
L'organització pertany a Lebenshilfewerk Hagenow.
Oferim productes d'accessibilitat.
Per exemple, informació en LFC.
O controls d'usabilitat entre grups de companys
amb els quals treballa l'organització.
I, és clar, oferim seminaris i tallers.
Això és bàsicament el que fem.
Tinc dos companys, 20 hores setmanals,
que treballen en accessibilitat.
Un dels meus companys és sord.
Així que és com si...
practiquéssim accessibilitat cada dia.
A Alemanya,
hi ha diferents enfocaments al LFC,
així com diferents xarxes de traducció.
Per exemple, la seva,
però també la Netzwerk Leichte Sprache,
o la de la Universitat de Hildesheim.
Què tenen totes en comú? O quines són les diferències?
Les conec totes, en certa manera.
Vaig començar a Hildesheim.
Hi vaig fer seminaris i tallers
amb la professora Maaß.
Capito també és membre de la xarxa de LFC a Alemanya.
Hi ha diverses coses que compartim.
De fet, diria que l'objectiu de produir
informació comprensible i accessible
és el que ens uneix, sens dubte.
I que tenim companys,
persones, per exemple, amb discapacitats,
amb discapacitat intel·lectual o d'aprenentatge,
que validen els resultats en LFC.
Així obtenim
informació transparent sobre què entenen
i què no.
I, és clar, hi ha tantes normes que...
que s'han o s'haurien d'imposar...
Diria que la majoria són comuns.
El que no ens divideix, és clar,
però és un enfocament diferent
és que a la xarxa Capito
oferim diferents etapes de llenguatge,
nivells de competència.
Es pots traduir a LFC,
a text simple,
fins i tot a una mena de "llenguatge dels ciutadans",
des del nivell A1 fins al B1 europeu de llengua.
I estem entrant en diferents productes,
a la informació de productes, no només el paper escrit,
també la informació digital, a les pel·lícules.
Així que es pot dir que la varietat s'està ampliant.
De fet, m'he informat una mica
a través de la meva xarxa social
i sé que molts companys
també estan entrant en aquest camp.
En realitat, diria que som un sol grup ampli.
Ha mencionat que ara hi ha més feina,
també en el context audiovisual, per a productes audiovisuals.
Com sap, a l'EASIT ens centrem en contingut audiovisual accessible.
Ens pot parlar d'aquest gir o aquest canvi en la demanda?
Sí, crec que...
a mesura que la societat ha canviat
dels documents escrits a l'aproximació digital,
a través de la televisió o a través de telèfons intel·ligents,
la demanda ha canviat.
Ha estat en els darrers deu anys, diria.
Hi ha moltes persones que no poden llegir detingudament
o llegir les lletres i les frases.
Així que necessiten escoltar, per exemple.
Els dispositius digitals els animen
i els mostren maneres de gestionar això.
Diria que el pas més important és diferenciar
el que la gent necessita i al que està acostumada.
No per oferir només un producte,
sinó una varietat de productes
per adaptar l'entorn
al que la gent està acostumada.
És a dir, crear productes que puguin personalitzar-se.
-Sí. -Que ofereixin opcions.
Exacte. Un exemple podria ser
que a la xarxa Capito tenim l'app Capito.
I els usuaris poden decidir
en quin nivell de llenguatge volen llegir-la.
Quin nivell els va bé.
És clar, incloent-hi imatges.
Estan incloses.
O si volen tenir accés a la informació
en llengua de signes
o per mitjà d'àudio amb productes MP3.
Crec que és un exemple de com es pot arribar a la gent.
Sí, és clar.
Crec que el que diu és que la tecnologia ens permet
oferir més i, al mateix temps,
cada vegada som més hàbils
en l'ús d'aquests productes.
Deixi'm tornar a un punt que ha comentat
sobre els productes digitals.
Ha dit que hi ha més contingut audiovisual,
més contingut digital que és accessible en LFC.
Quins gèneres són més habituals?
Les notícies, les sèries de televisió... D'on prové la demanda?
Jo treballo a l'àmbit de persones amb discapacitat intel·lectual
i una mica a l'àmbit de l'educació,
donant suport dins la meva organització.
Sens dubte, diria que en informació.
En política, per exemple, som actius.
I veiem que si s'ofereixen seminaris, tallers i informació,
la gent acostuma a estar encantada de parlar
i expressar-se sobre aquests temes.
I, és clar,
això és informació que...
que els dona mäes suport
i els ajuda a participar a la vida.
Com quan van a comprar,
necessiten informació també a la vida diària.
Però també les habilitats de treball.
Informació de la feina per motius de seguretat,
o en el tema
d'utilitzar una màquina potser
o treballar en restaurants i serveis.
Informació per participar en el mercat laboral.
D'acord.
Crec que a Espanya veig un desenvolupament semblant.
Hi ha molta creació de contingut en LFC
en l'àmbit de la política.
Per exemple sobre votacions. Com voto?
Tinc dret a votar?
I també en educació, com vostè mencionava.
En aquests casos, ajuden els productes audiovisuals?
O creu que imprès,
encara que sigui digitalment com un web,
és més útil per al públic destinatari de LFC?
O una combinació?
Sí, jo diria
que una combinació de tots els enfocaments.
Crec que el seu enfocament està molt orientat al futur.
Crec que l'haurien de desenvolupar,
com possiblement ja fan, amb els grups destinataris.
Segons la meva experiència, diria que és força un repte.
Però es pot oferir formació, és clar.
Haurien d'oferir tallers per experimentar-ho.
Principalment, el que fem
és combinar els textos fàcils
i la informació amb tallers
per ajudar i debatre-ho.
Crec que aquest és el repte més difícil.
Incloure aquestes dues o tres activitats
en un sol moviment
per obtenir la informació.
I també té influència en el ritme,
la velocitat de la informació.
Algunes persones cegues tenen una oïda molt ràpida.
I altres persones poden necessitar 40 paraules per minut
per entendre la informació.
Com que estem parlant una mica del procés de creació,
el procés de creació de material imprès és el mateix
que quan es crea contingut audiovisual?
Com subtítols, audiodescripció, o en general.
Diria que sí.
Perquè quan tens un producte imprès
llegeixes la visualització,
que reforça la comprensió.
Hi ha diferents enfocaments.
Quan tens una pel·lícula
i el LFC es fa posteriorment,
i tens subtítols,
jo diria que és necessari
preparar diferents enfocaments.
Quina és la quantitat adequada d'informació,
el contrast, etc.
Sentir i escoltar, i també la paciència
de continuar durant 30 minuts o així.
Diria que hi ha d'haver bones pauses
i la possibilitat d'aturar-se i descansar.
O potser una presentació inicial
que doni al participant
una visió general.
Sí, estem provant moltes coses
i diferents enfocaments.
La idea de tenir introduccions al producte
crec que és de gran ajuda.
Perquè és una opció.
La pot fer servir qui vulgui.
Crec que fa falta preparació
quan la gent no té l'experiència.
Diria que, primer de tot,
necessiten preparació
per poder acostumar-s'hi.
Sí. He sentit que involucrar
a l'usuari del LFC és molt important
en aquests contextos, oi?
Sí, sí. Sens dubte.
Quan vols crear el producte,
necessites informació
i feedback de les experiències prèvies
per poder fer el producte. Si és possible.
I, és clar, durant la producció
necessites suport
i després també.
Crec que no sempre es pot validar el contingut després,
perquè es triga molt.
No crec que sigui qüestió de no voler fer-ho, sinó...
Ens pot donar alguns exemples de casos on no ha pogut
validar el contingut
i potser alternatives per rebre feedback?
Sí.
Quan produïm LFC,
certament necessitem
una validació dels estàndards Capito.
Però, de vegades, no hi ha prou temps
i segurament és molt important
seguir en contacte després d'utilitzar el producte.
Ara estem creant un podcast
sobre política i qüestions de salut
per a persones amb necessitats especials.
I volem saber què en pensaria l'audiència.
Podem contactar via WhatsApp
i correu electrònic per rebre comentaris.
Crec que això és sempre molt important.
Crec que en aquests casos,
quan no és possible validar
o rebre feedback abans de la publicació,
s'ha de confiar en les pautes i les normes que es tenen.
Exacte.
Per a la creació tenen les seves pròpies normes
i les de Inclusion Europe.
Les utilitzen totes?
O diuen: "No, només utilitzem certes normes"?
Les normes de la xarxa Capito són, òbviament, les més properes a nosaltres,
perquè les hem avaluat
dins la xarxa.
De fet, tinc moltes normes al portàtil,
però són més aviat rutines.
Normalment intentem veure
quina és l'audiència.
És només per a un seminari d'unes 50 persones?
Actualment, intentem fer servir l'app Capito
per crear una varietat d'enfocaments.
D'acord, o sigui que tenen diferents versions
des del principi en diferents nivells.
Exacte.
Intentem esbrinar
quin és el nivell de llenguatge més comú
per així poder...
incloure més persones.
Sí, crec que aquest serà
un dels punts principals en el futur també.
Quin tipus de simplificació s'utilitza
perquè el LFC inclou més persones,
però alhora pot excloure alguns altres grups.
Sí.
Crec que en el futur caldrà que hi hagi un desenvolupament.
O una fusió de tots dos
o un tall en sec i dir:
"D'acord, aquí al nivell de simplificació
s'inclouen aquests usuaris,
i, a partir d'aquí,
aquests altres usuaris".
Veiem clarament que la llengua de signes s'ha d'oferir.
Després, documents accessibles per als lectors de pantalla.
I també el LFC
i el text simple serien útils.
Hi ha moltes persones amb discapacitat intel·lectual
que estan millor informades
sobre política.
Potser necessiten receptes de cuina en LFC,
però poden entendre-les i seguir-les en text simple.
Funciona igual per a mi: m'agrada la política i cuinar,
però en habilitat tècnica soc pèssim,
així que necessito LFC per a això.
Sí, ho entenc.
Aquest és l'avantatge d'escriure de manera més simple,
que arribes a tothom.
Com vostè diu, tots tenim camps d'especialitat,
i la resta de camps on necessitem ajuda.
Sí, exacte.
El punt de vista del futur pot ser...
A la xarxa Capito estem treballant
en un producte
que faci traduccions automàtiques.
Sí.
Òbviament encara estem començant.
Diria que falten dos anys.
Aleshores la gent podria decidir si vol llegir
en LFC o text simple.
I bé, els traductors
ho hauran de corregir
i considerar.
Un altre aspecte d'aquesta demanda més alta de LFC
o text simple és la professió.
Hi ha nous professionals. Molta gent entra al sector.
Creu que és possible viure
d'aquestes traduccions o adaptacions?
Per a moltes persones ho és.
Però per a d'altres no.
Perquè no tenen l'oportunitat, l'accés,
o la manera d'entrar a la xarxa.
La meva experiència
és de quatre o cinc anys a Capito Mecklenburg-Vorpommern
i és difícil.
Hem de guanyar uns 700€ diaris.
Quan fem seminaris més o menys funciona,
però quan creem la informació
és gairebé impossible d'assolir.
Quan ofereixes informació accessible
i la traducció només n'és un camp
és possible que funcioni.
Però només traduint diria que és molt difícil.
Has de diversificar més si ets un traductor que entra en aquest camp.
Oferir contingut en LFC
pot ser una opció,
però no l'única a l'inici.
Sí, a Schleswig Holstein
hi ha 10 o 12 organitzacions o persones
que fan això.
A Mecklenburg-Vorpommern estem gairebé sols.
De vegades és més convenient per a nosaltres.
I som a la xarxa, és clar.
Per acabar,
quin consell li donaria a la gent que entra al camp
per escriure LFC
i, potser, crear subtítols al context audiovisual?
Quin és el seu consell?
Quines habilitats necessiten, com s'haurien de preparar...
En primer lloc, una bona educació és molt important.
Com a Hildesheim.
També és de molta ajuda diversificar més el que ofereixes.
Diria que has de saber crear una bona xarxa
per arribar a diferents àmbits.
Has d'arribar a àmbits
on encara no hi ha LFC.
Diferents àmbits,
com el govern, la producció dels mitjans
o el turisme.
Perquè crec que la necessitat està a tot arreu.
Però cal una bona xarxa
per arribar-hi.
Crec que necessites
un bon camp,
on la demanda sigui alta i puguis guanyar diners.
I també treballar juntament amb fundacions
que podran pagar-te
millor que el mercat.
Sí.
Moltes gràcies per tots aquests coneixements
que ha compartit avui amb nosaltres.
Potser una darrera pregunta.
Quin desenvolupament preveu en l'àmbit els propers deu anys?
Sí, sense cap dubte crec en el desenvolupament
de les traduccions automàtiques,
perquè s'estan fent
bastants inversions en aquest camp.
Crec que només és una qüestió
del material que fa falta.
La nostra experiència fins ara de llegir un text,
crear un concepte i tants passos...
No és productiva, no és eficient.
L'impacte és massa lent encara.
Cal ser més eficients i arribar a altres àmbits.
Sí, crec que serà interessant.
Passaran moltes coses en els propers anys.
Suposo que hi serem per veure què passa.
Sens dubte, el més important és que la gent tingui accés.
Moltes gràcies per ser aquí avui i compartir tot això amb nosaltres.
Vol afegir alguna cosa més?
Crec que és important estar units
com a comunitat i no dividir-nos.
Veure'ns com un sol grup
amb diferents especialitats.
En general tots volem el mateix. Crec que és important.
És cert.
Crec que és una gran frase per acabar l'entrevista.
Perquè, de vegades,
discutim o ens barallem.
I al final el que tots volem és oferir accessibilitat.
Gràcies per aquesta frase. Em sembla molt important.
-Gràcies, senyora Bernabé. -Moltes gràcies.
Entrevista preparada per Rocío Bernabé Caro i Piero Cavallo,
de l'Internationale Hochschule SDI München a Alemanya.
Podeu contactar amb mi a:
rocio.bernabe@sdi-muenchen.de.
El projecte EASIT ha rebut fons
de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de qualsevol ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social