EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social
UNITAT 3C. Llenguatge fàcil de comprendre (LFC) i periodisme audiovisual
Element 3. Aspectes tècnics.
Edició i locució de contingut periodístic audiovisual en LFC.
Soc Andrej Tomažin, de RTV Slovenija, i en aquest vídeo explicaré
quines diferències hi ha entre l'edició i locució
de continguts periodístics audiovisuals corrents i en LFC.
Amb aquest vídeo us familiaritzareu amb les pràctiques especials d'edició
i locució que es fan servir en el periodisme audiovisual en LFC.
La locució té un paper important a qualsevol producció audiovisual,
sigui per televisió o per ràdio.
Tenir un narrador clar és essencial per al contingut periodístic audiovisual.
Les veus que se senten a les emissions són riques, nítides, ressonants
i no tenen certs defectes que poden dificultar la comprensió a l'oient.
A "The Electronic Reporter" de Barbara Alysen
hi ha una llista dels errors habituals quan es locuta:
accentuar les paraules equivocades,
parlar amb una cantarella,
fer inflexions agudes o greus quan no toca,
emprar un to de veu inapropiat per a la història,
parlar amb monotonia o massa de pressa, balbucejar,
menjar-se síl·labes o mots sencers,
parlar massa a poc a poc o no articular bé.
Al llibre "Broadcast journalism", Andrew Boyd afegeix que
defectes menors de la parla en anglès com ara “una 'r' feble
pot ser un obstacle per a gent amb una carrera prometedora".
De tota manera, la qualitat vocal primordial en el periodisme audiovisual
és la capacitat de transmetre un missatge amb claredat.
Locutar per al periodisme audiovisual en LFC demana certes adaptacions,
però s'ha de seguir l'estàndard per a televisió i ràdio,
que el missatge sigui clar.
Per això, la locució en LFC ha de ser més lenta i ben pronunciada.
John Charles Herbert sosté a l'article "Broadcast speech
and the effect of voice quality on the listener" que la veu que s'emet
també ha de tenir inflexió i ritme, perquè ningú no escoltarà
una veu monòtona, sense cap emoció, ni a una d'exagerada.
Bàsicament, quan es locuta en LFC s'ha de fer un pas més enllà
per garantir més claredat i comprensió del contingut a l'usuari.
A més a més, una veu menys monòtona fa que l'oient
no vegi tant la narració com una cosa aliena.
És similar al principi de proximitat del llibre
"Leichte Sprache", d'Ursula Bredel i Christiane Maaß,
en el qual sostenen la necessitat d'emprar els mots
"jo, aquí, ara" per fer el LFC més proper a l'usuari.
Es podria dir que la proximitat en el context del periodisme audiovisual
forma part de la dicotomia entre l'entonació monòtona i la no monòtona.
Malgrat que pot semblar que una veu més dinàmica
pot ser més familiar i apropiada per a contingut en LFC,
hem de seguir els estàndards de locució de ràdio i televisió.
L'objectiu del periodisme audiovisual en LFC és que la imatge,
la narració i els gràfics transmetin el mateix missatge.
És per això que l'edició de les imatges i de les veus han d'anar braç a braç.
L'edició és el procés més important
perquè ajunta els diferents aspectes del periodisme audiovisual.
Quan es crea contingut periodístic audiovisual en LFC,
les imatges no han de fer referència a temes o contextos
que no s'expliquin a la narració.
Per exemple: si el periodista parla del monsó i dels estralls que ha causat,
les imatges s'han de correspondre amb la narració i no, per exemple,
mostrar un paisatge intacte per contrastar amb la narració.
Quan s'edita el contingut per a programes de notícies corrents,
els talls solen ser més curts i canvien cada 3-5 segons.
Les imatges no sempre s'hi corresponen, sinó que creen una història paral·lela
que l'espectador uneix.
Quan es crea contingut en LFC, però, l'editor ha d'editar el material
perquè es correspongui amb la narració
i deixar més temps a l'espectador perquè entengui les imatges.
Això vol dir que les notícies audiovisuals en LFC
solen ser més llargues de l'habitual.
Com que no hi ha gaire contingut periodístic audiovisual en LFC,
hem analitzat les notícies de Yle Uutiset Selkosuomeksi
un departament de l'emissora nacional finesa YLE
que fa notícies en finès fàcil tant en format escrit com audiovisual.
La durada sol ser més llarga, d'entre 6 i 8 segons,
i es parla més a poc a poc que a les notícies normals.
També hi introdueixen elements que no s'empren a les notícies corrents,
com ara una frase que es repeteix a la meitat de la notícia.
Aquesta repetició s'acompanya amb les imatges o els gràfics.
Aquesta frase diu el tema central de la notícia
i amb la repetició fa que es recordi més bé.
Així és com els periodistes i editors de Yle Uutiset Selkosuomeksi,
de l'emissora nacional finesa YLE,
fan que les notícies siguin més accessibles.
A les notícies i durant l'edició s'empren força elements gràfics.
Generalment els elements gràfics expliquen informació nova o addicional.
Quan es crea contingut periodístic audiovisual en LFC,
podem trobar mots o conceptes que cal explicar.
Es poden explicar mitjançant la narració i amb l'ajuda dels gràfics.
Com es fa a les explicacions en LFC,
les explicacions s'han de diferenciar de la notícia en si
perquè l'espectador sàpiga què és l'explicació
i què la informació de la notícia.
Quan es crea contingut periodístic audiovisual en LFC,
el periodista s'ha de basar en els formats ja apresos,
però alhora adaptar-los segons l'audiència.
Quan es crea contingut periodístic audiovisual en LFC,
això es pot aconseguir mitjançant la validació
i testos amb els usuaris per comprovar que s'entén.
Espero que ho trobeu útil.
Aquest vídeo l'ha preparat Andrej Tomažin, de RTV Slovenija.
Podeu contactar amb mi a andrej.tomazin@rtvslo.si.
El projecte EASIT ha rebut fons
de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de qualsevol ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social