EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.
Unitat 3C, Llenguatge fàcil de comprendre (LFC)
i periodisme audiovisual.
Element 1: Què és el periodisme audiovisual en LFC?
Exemple pràctic.
Entrevista a Mikael Hellman sobre crear contingut de vídeo en LFC.
En aquest vídeo coneixereu a Mikael Hellman.
És mànager de comunicació visual a l'ajuntament de Malmö a Suècia
i s'especialitza en l'accessibilitat als vídeos.
Parlarem sobre com crear contingut fàcil d'entendre
i com aplicar això al periodisme audiovisual.
No ens centrem en subtítols fàcils d'entendre
o audiodescripció fàcil d'entendre,
ja que això ja es cobreix a les unitats 3A i 3B.
Ens centrem en la creació de contingut audiovisual fàcil d'entendre.
Les imatges del vídeo s'utilitzen amb el permís de Mikael Hellman
a l'ajuntament de Malmö.
L'entrevistadora és Ester Hedberg
de l'Associació Nacional Sueca de la Dislèxia.
Parlarem sobre periodisme audiovisual.
És a dir retransmissió de notícies per televisió o en línia.
Crear contingut és la feina dels periodistes.
Però tu, Mikael, ets un expert en accessibilitat
als mitjans audiovisuals en general.
Ara tens l'oportunitat de compartir el teu coneixement
amb periodistes i estudiants de periodisme.
Una de les qüestions que ens agradaria ressaltar
és com haurien d'aproximar-se
a les persones que necessiten notícies en llenguatge fàcil.
Vas dirigir un projecte on creaves un vídeo
que és accessible de diferents maneres.
Ens pots parlar d'aquest projecte?
Sí, és clar.
Ho vam fer a la ciutat de Malmö.
Fa uns anys, teníem molta experiència teòrica en accessibilitat
i volíem posar-la en pràctica.
La millor manera és agenollar-se i començar.
Aprofundir en l'accessibilitat i veure com afecta la vida diària.
Vam començar un projecte.
Això és una captura de pantalla de la nostra web.
Aquí teniu el vídeo.
Ara no el veurem, el podeu veure després.
Parlarem dels pensaments i idees que vam tenir creant el vídeo.
És important planejar l'accessibilitat des de l'inici, no?
És el que acostumem a dir.
Sí, exacte. És una de les millors aproximacions.
Normalment, fas un vídeo
i després penses "Afegiré una mica d'accessibilitat".
Però és molt difícil.
Guanyes molt si ho fas des del plantejament inicial.
Col·loques una bona base per a uns bons resultats.
Què caldria considerar mentre planeges?
El primer que se m'acut és tenir clars el contingut i l'audiència.
És dur dir que l'audiència és "tothom"
perquè tots tenim diferents reptes.
Però hem de recordar que cal ser clars amb el nostre missatge.
I no incloure massa temes
en un sol vídeo.
En un cas així, és millor partir-ho en diversos vídeos o transmissions
en comptes de tractar massa temes.
Però les notícies sempre tracten moltes coses diferents.
Hi ha molts temes diferents. Com han de pensar els periodistes?
A les notícies és normal
que hi hagi molts temes diferents.
Però entre ells hi ha temps.
Està clarament dividit al programa?
Sí, exacte.
Segons el teu plantejament el guió i tot està planejat al detall.
El parlant, els gràfics...
Per què cal que estigui tan pensat?
Perquè tothom estigui al mateix nivell.
Des del productor fins als que graven i entrevisten.
I el periodista.
Si abans de sortir ja saps sobre què parlaràs
podràs planejar-ho tot per avançat.
Sabràs quines preguntes fer, quines gravacions vols fer...
O quins fragments d'entrevista vols.
En aquest moment pots començar a planejar els gràfics.
Al nostre projecte, sabíem què diria el parlant.
Pensàvem "fàcil de llegir" i "llenguatge planer" per al parlant.
Fins i tot sabíem què diria la persona entrevistada.
No és difícil això quan s'entrevista polítics?
Sí, totalment.
Tenim el benefici del control.
Per exemple, quan hi ha paraules difícils,
podem evitar paraules i argot.
Això pot ser fàcil.
Què penses del temps?
Sabem que moltes persones que necessiten llenguatge fàcil
sovint necessiten més temps per reflexionar
i internalitzar què es diu i què es mostra.
Sovint sento que lent és avorrit.
No crec que sigui cert.
Almenys no al vídeo que vam fer per al nostre projecte.
La gent que el va veure va dir "Oh que bé.
És un bon vídeo, és comprensible i parla d'un tema interessant".
Lent no és el mateix que avorrit.
Però és més clar i millor per a tothom.
Què feu amb la qüestió del temps?
Aneu més a poc a poc o feu pauses?
Automàticament va més lent.
La velocitat de parla és més baixa perquè el parlant intenta ser clar.
No parlarem de subtítols, però també hi està relacionat.
Podem utilitzar subtítols que surten més estona.
Però no podem fer-ho tot més lent per aquest motiu.
Ha d'anar acord amb el vídeo.
Fa que el vídeo sigui més lent, però és molt més clar.
Parlem una mica del llenguatge visual simple.
Què és?
Poden ser coses senzilles com el que veus en aquesta pantalla.
Aquest és en Patrik i això ho hem tret del projecte.
Posar l'entrevistat davant d'un fons neutre i tranquil,
en comptes de posar-lo en una cruïlla amb molt de trànsit.
Pot haver-hi soroll de fons,
però cal evitar sons disruptius.
D'aquesta manera l'entrevista serà clara.
La teva captura de pantalla diu
que s'ha de demanar a la gent que parli
de manera calmada, clara i en llenguatge planer.
Com funciona quan parles amb una persona aleatòria del carrer?
Has de jutjar-ho tu. Algunes persones poden parlar de manera clara i calmada.
D'altres s'angoixen molt quan les entrevistes.
Però pots demanar-li a la persona que parli més lent.
Així serà més clar.
En el context de les notícies,
si entrevistes a una persona que li costa explicar-se clarament,
com a periodista pots narrar el que diu?
Què n'opines?
És una bona manera d'abordar-ho.
Si mencionen un concepte difícil, el periodista pot explicar-lo.
O pots demanar a la persona que respongui la pregunta de nou,
però sense la paraula difícil. Pot ser argot, per exemple.
Però amb les limitacions temporals sé que pot ser difícil.
Quan es fan notícies
es pot afegir un voice-over o un narrador
que expliqui el significat.
Parlar clarament i imatges clares van de bracet, no?
Sí, sens dubte. Van juntes.
Els aspectes visuals
sovint poden adaptar-se per fer les coses més clares.
Aquí he enumerat sis parts diferents.
Tant components d'àudio com visuals.
En part crec que cal tenir contrasts a l'àudio.
Una mesura senzilla és evitar música de fons.
La música de fons sovint s'afegeix com un efecte,
però per a les persones amb problemes auditius, és confús.
No obstant, hi ha una diferència entre la música i el so d'ambient.
Els sons d'ambient poden anar bé per fer més clara una situació.
"On som?"
Pot ajudar a una persona amb dificultats auditives
o a una persona cega a saber on és el periodista.
Podria ajudar també a aquells amb dificultats cognitives?
Sí, totalment.
És més fàcil interpretar impressions quan diferents parts interactuen.
Podem veure i sentir.
Això fa les coses més clares.
Què passa quan el que veus i el que es diu no coincideixen?
Com afecta la comprensió?
Pot ser molt ambigu i difícil de seguir
quan dius una cosa i en mostres una altra.
Per exemple, el darrer punt diu:
"Evitar utilitzar clips quan algú està parlant".
Pot ser que sentis algú parlant, però mostris imatges d'una altra cosa...
Potser ensenyes una flor en un prat al costat d'una autopista.
Això no té res a veure amb l'autopista.
Pot ser que algú pensi: "Tindrà un impacte negatiu en el medi ambient?"
I coses així.
Assegureu-vos que el que esteu comentant
és el que es mostra.
Però això no vol dir...
Si estàs entrevistant algú que parla de manera poc clara,
i tu com periodista vols transmetre el que la persona diu,
pots mostrar a la persona parlant
i utilitzar un voice-over?
O què hauria de fer?
No, crec que no.
No vols veure una persona parlant i sentir la veu d'algú altre.
És incorrecte.
En aquest cas, caldria tallar
les parts amb llenguatge poc clar.
El periodista pot transmetre el que va dir la persona
i afegir imatges que encaixin amb el que es diu.
D'acord.
Un altre problema que se m'acut és canviar entre clips.
Tenir molts clips diferents pot ser desconcertant.
Tornem a la qüestió del temps.
Deixar les imatges a la pantalla
per veure què passa a la imatge abans de canviar.
Així s'entén el que passa.
Sovint quan els clips són ràpids, d'un segon o dos,
passa molt ràpid.
Deixeu els clips en pantalla més temps.
És qüestió d'equilibri a l'hora d'editar el vídeo.
Potser hauríeu de deixar el clip entre vuit i deu segons.
Així s'entén el que mostra.
També depèn de la imatge.
Si és una imatge d'una plaça on s'acumula la gent
potser la podeu deixar menys temps
que si és una imatge que explica una història.
Un dels punts consisteix a mantenir l'ordre cronològic el màxim possible.
El periodisme generalment va al gra: "Hi havia un incendi..."
Però quan se simplifiquen les coses,
caldria posar-les en context?
Això pot ser difícil quan surts
i has de reportar des del lloc.
En aquests casos, potser l'incendi segueix.
Has de tenir certa edat per entendre
que pots passar endavant o endarrere un vídeo.
És habitual començar amb el final del vídeo
i tornar a l'inici per despertar l'interès en saber
com s'ha arribat a aquesta conclusió si ha començat així.
Però cal tenir certa edat.
Si tens dificultats cognitives pot ser poc clar
el fet de saltar massa en el temps.
Sens dubte, es pot parlar en un ordre
que no sigui purament cronològic,
però no es pot saltar massa en una notícia.
La diferència entre el que és clar i comprensible
i el que és extremadament emocionant...
Pot ser molt emocionant
veure una demostració desordenada amb molta policia,
però pot ser massa per a algú amb dificultats cognitives.
És qüestió d'equilibri entre les dues coses.
Molt comprensible o poc clar per a algunes persones?
Moltes gràcies, Mikael, per compartir el teu coneixement.
Vídeo preparat per Ester Hedberg
de l'Associació Nacional Sueca de la Dislèxia.
Produït per Ester Hedberg i Rio Hellgren
de l'Associació Nacional Sueca de la Dislèxia.
El projecte EASIT ha rebut fons de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de cap ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.