EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social
Unitat 3B. Llenguatge fàcil de comprendre (LFC)
i audiodescripció (AD).
Punt 3. Aspectes tècnics.
Entrevista a un professional: Joel Snyder.
En aquesta entrevista, Joel Snyder, un professional de l'AD,
comentarà alguns aspectes tècnics de l'AD
i explicarà com creu que es poden fer servir
perquè l'AD sigui més fàcil de comprendre.
Hola, soc Joel Snyder.
Soc el president d'Audio Description Associates, als Estats Units,
També soc el director i fundador del projecte d'AD
de l'American Council of the Blind.
Creus que es poden fer modificacions als aspectes tècnics
perquè una AD sigui més fàcil de comprendre i d'escoltar?
És a dir, que a persones amb discapacitats cognitives,
intel·lectuals i d'aprenentatge també els sigui útil.
Sí, crec que hi ha aspectes tècnics i de programació,
o aspectes d'execució de l'AD, que poden fer
que sigui més fàcil de comprendre i d'escoltar
per la gent amb aquestes discapacitats.
Pel que fa a la part tècnica,
es pot ajustar la velocitat.
Això és un punt clau per fer que sigui més fàcil d'escoltar,
sobretot per a gent amb discapacitats cognitives.
Alentir la velocitat
també es pot fer a través de la locució de l'AD.
Durant sis anys he sigut el productor i supervisor de l'AD
del programa infantil "Barri Sèsam",
que està dirigit a infants de tres a cinc anys.
Aquest públic demana un vocabulari i un nivell de lectura
més baix que el públic general.
Això ho teníem en compte mentre fèiem la descripció
i crec que es pot aplicar el mateix principi
per fer les descripcions més fàcils d'escoltar per a tothom.
És un punt clau, això.
Crec que si es fa que l'AD s'adeqüi a més gent
i que també sigui més accessible,
es pot fer créixer la visibilitat de l'AD
i augmentar el nombre de persones que l'entenen i l'aprecien.
El públic amb discapacitats d'aprenentatge és un grup important,
però aquesta audiència també pot incloure el públic general.
L'AD també els pot ser molt útil: si són a la cuina mentre tenen
la televisió encesa a la sala d'estar, no es perden res.
Així que sí, crec que hi ha aspectes tècnics i de programació,
aspectes d'execució que poden fer que l'AD sigui més fàcil d'escoltar.
Creus que una versió ampliada de l'AD és una bona solució
per a gent amb discapacitats cognitives, intel·lectuals i d'aprenentatge?
Sí. Sempre que l'AD ampliada
es faci de manera que sigui fàcil d'accedir-hi i d'entendre-la.
La majoria d'AD ampliades inclouen enllaços
o requereixen que s'obri una altra pestanya o un fitxer d'àudio
que complementa l'AD bàsica que ja hi ha.
Cal recordar, però, que l'AD
serveix per descriure, no per explicar.
Crec que l'explicació, l'elaboració sobre un concepte,
és millor deixar-la en mans d'un professor
o d'algú que s'encarregui de l'alumne en concret.
Trobo que l'AD en si no s'ha d'encarregar d'aquest aspecte.
La versió ampliada pot oferir descripcions addicionals,
però no es tracta d'explicar què és un concepte en concret.
No expliquem, descrivim. No diem, mostrem.
Creus que l'AD amb síntesi de veu aniria millor
per a aquest públic?
No, no ho crec.
La síntesi de veu millora constantment,
però no ha arribat al punt,
actualment, al novembre de 2020,
en què pot fer les distincions
per afegir els matisos que fan que sigui més fàcil d'escoltar.
Potser per a documentals més ensopits o per llegir llibres
o textos de no-ficció.
Llavors, potser. Però fins i tot així, els humans afegim significat amb la veu.
Encara no he trobat cap sintetitzador de veu
que pugui afegir el mateix matís que aporta un narrador humà.
Quan formo audiodescriptors, toco les tècniques vocals.
Un dels exemples que fem servir és l'oració
“Woman without her man is a savage”. (Una dona sense el seu home és salvatge)
És força misogin, oi? Qui hi està d'acord?
Repetiu-ho només amb la vostra veu, sense puntuació.
Un bon audiodescriptor pot afegir la puntuació tot sol
perquè crea significat amb la veu.
El resultat és:
“Woman: without her, man is a savage”. (Una dona: sense ella, l'home és salvatge)
No sé si un sintetitzador es pot entrenar
perquè faci aquesta mena de distincions.
L'altre element és el to.
Els millors audiodescriptors fan servir el que jo anomeno "consonància".
El to de veu està en consonància amb allò que es descriu.
Si és una escena feliç, té un to animat.
Si és una escena seriosa, té un to seriós.
Crec que un sintetitzador no és capaç de ser conscient
de què passa durant el vídeo,
de saber que una part en concret, s'ha de fer d'una certa manera,
perquè s'adigui amb la imatge i la resta del vídeo.
Aquests matisos i subtileses són importants
i un bon escriptor de descripcions
i un bon narrador els poden aportar.
Aquest vídeo l'ha preparat Elisa Perego,
i l'han produït Angelika De Markis, Laura Marini
i Annalisa Navetta, de la Universitat de Trieste.
Narradora: Annalisa Navetta.
El projecte EASIT ha rebut fons
de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de qualsevol ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social