EASIT, Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social
Unitat 3B. Llenguatge fàcil de comprendre (LFC)
i audiodescripció (AD).
Element 3: Aspectes tècnics.
Vídeo: Principis, pautes
i convencions de l'AD en LFC.
Soc Elisa Perego, de la Universitatà degli Studi di Trieste.
En aquest vídeo parlaré dels aspectes tècnics més importants
de la creació d'una AD.
Els relacionaré amb l'LFC i em centraré en els aspectes
que poden fer que una AD sigui de més bon escoltar.
En general, els principis, aspectes i convencions tècnics
que es fan servir en una AD convencional
també haurien de servir per a les AD en LFC.
Són els següents:
dominar programari específic d'AD o de subtitulació
per posar els codis de temps i mesurar el temps disponible
entre els diàlegs i els efectes de so per posar l'AD.
Això s'anomena "pautatge".
Identificar el codi de temps adequat o una paraula clau
per indicar quan el locutor de l'AD ha de començar a parlar.
Proporcionar una llegenda a l'inici del text amb les instruccions.
Per exemple, una R de "ràpid" pot indicar al locutor
que ha de llegir més de pressa.
Es pot indicar quan la veu pot tapar la banda sonora i quan no
o donar consells sobre l'entonació, depenent del tipus de producte.
I per acabar, escriure al text de l'AD entre claudàtors
pronúncies especials.
Aquests són els consells que Benecke i Volz
donen a la guia ADLAB de 2014.
Suggereixen que en el context de l'LFC
el text de l'AD es pot enriquir amb instruccions
per millorar-ne la comprensió i que sigui de més bon escoltar,
sigui per a pantalla o d'art.
Mantenir un ritme més lent que a les AD convencionals,
emfasitzar mots importants per a la comprensió de l'AD
i del text original, vocalitzar bé paraules llargues i difícils
i fer sovint pauses són trucs senzills,
però tenen un gran efecte en la comprensió del text.
Pel que fa a la part més tècnica,
ens recorden que el text final de l'AD
passa d'un text escrit a un d'oral.
Això vol dir que hem de triar com locutarà l'AD:
amb una veu humana o amb un sintetitzador de veu.
En el cas de la primera opció, s'ha de triar
el locutor més adequat per al gènere.
L'enregistrament se sol fer a un estudi de gravació
on el director de so o un company tenen una discapacitat visual
per prendre decisions sobre l'entonació i la velocitat.
Pel que fa a això, si hem de fer una AD en LFC,
podríem col·laborar amb un usuari o un expert en LFC
que ens pugui garantir la qualitat de l'AD
en termes de simplicitat i comprensió.
El treball en equip és una bona pràctica
en el context tant de l'AD com de l'LFC,
perquè l'opinió i la retroacció dels usuaris n'és una de les bases.
En el cas dels productes audiovisuals, després de la gravació,
els tècnics de so trauran els sons inoportuns
abans d'afegir l'AD a la banda sonora original.
A l'AD en LFC és primordial millorar la recepció
de l'AD, perquè sigui fàcil de comprendre.
Al llibre Innovation in Audio Description Research,
editat per Sabine Braun i Kim Starr,
Bernabé i Orero ens fan reflexionar sobre aquest tema
al capítol "Easier Audio Description".
Les autores diuen que s'ha d'intervenir
en els aspectes tècnics de l'AD per millorar-ne la recepció.
Diuen que també es pot modificar
la versió original per millorar-la.
Es poden disminuir els sorolls i millorar el diàleg.
Amb la tecnologia dels enginyers de so es pot destacar
el diàleg i millorar-ne la comprensió, sobretot si és important.
I també es poden modificar els sons amb una funció estètica
que interfereixen en la comprensió i l'accessibilitat del diàleg.
La velocitat de lectura és un altre factor clau en els productes en LFC.
La gran diversitat dels humans a l'hora de processar la parla
fa impossible establir una velocitat de lectura única.
Els estudis sobre el tema indiquen que s'ha de reduir el nombre
de paraules per minut per assegurar una millora de la comprensió auditiva.
Per tant, com a regla general,
les AD en LFC haurien d'evitar l'estàndard
de 180 paraules per minut (ppm) i, fins i tot, de 170 ppm.
Per acabar, també seria útil que els usuaris
poguessin personalitzar l'AD en LFC
segons les seves necessitats personals o la situació.
Això vol dir que podrien ajustar el volum de l'AD
segons les seves necessitats o si estan escoltant l'AD
amb el mòbil o al cinema, a casa o a un esdeveniment públic.
Recordeu que l'AD s'utilitza en molts espais
i fan accessibles molts productes:
productes audiovisuals, espectacles en viu,
exteriors com ara jardins, museus i galeries,
òpera, teatre, dansa, concerts, etc.
Ara us toca a vosaltres combinar les recomanacions que heu après,
trobar-ne de noves i decidir si són eficaces per allò que heu d'audiodescriure.
Han de ser entenedores i fàcils d'escoltar.
Totes les imatges s'han extret del web Public Domain Vectors,
que recull centenars d'imatges vectorials sense regalies
dins la llicència de Creative Commons Universal Oferiment al Domini Públic.
Aquesta presentació l'ha preparada Elisa Perego i produïda Andreea Deleanu,
de la Università degli Studi di Trieste.
Podeu contactar amb mi a eperego@units.it.
El projecte EASIT ha rebut fons
de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de qualsevol ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social