EASIT, Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social
Aquesta és la Unitat 2.
Llenguatge fàcil de comprendre, (LFC).
Element 5: Presentació visual de l'LFC.
Vídeo: Presentació visual de l'LFC:
format i aspectes paratextuals.
Soc Sergio Hernández Garrido, de la Universitat de Hildesheim.
En aquest breu vídeo,
parlaré de la presentació visual del contingut
en llenguatge fàcil de comprendre
i em centraré en el format.
Parlaré del format de la disposició visual
dels textos en llenguatge fàcil i planer
i dels aspectes que cal tenir en compte.
Una frase per línia.
La comprensibilitat millora
si cada frase es col·loca en una nova línia.
Aquest principi fa que cada frase quedi destacada.
Els destinataris solen tenir dificultats de comprensió
si les frases són massa llargues
i costa percebre els límits de les frases.
Les varietats de l'LFC apliquen estratègies diferents.
Per al llenguatge fàcil a Alemanya,
una frase per línia és una norma bàsica.
Així, la comprensibilitat es maximitza en aquest aspecte.
Tot i això, hi ha nous estudis que conclouen
que col·locar cada frase en una nova línia
pot suposar un perill per a l'acceptabilitat:
membres del grups meta principals
i del públic general
tendeixen a menysprear els textos en llenguatge fàcil,
ja que els associen amb discapacitats de comunicació.
Las discapacitat de comunicació està estigmatitzada.
Si cada frase es col·loca en una nova línia,
es fa molt evident
que el text està escrit en llenguatge fàcil.
Això pot provocar una reducció de l'acceptabilitat
d'aquest text.
El llenguatge planer no segueix aquesta norma de disposició.
Els textos en llenguatge planer
solen tenir una disposició contínua entre els límits de les frases,
fins i tot els textos en llenguatge planer
que són força propers al llenguatge fàcil.
Això requereix més esforç als lectors
i requereix unes habilitats lectores més desenvolupades.
Per tant, els textos en llenguatge planer poden no ser prou fàcils
per a lectors amb habilitats lectores baixes.
Però com que no es distingeixen visualment d'un text estàndard,
els textos en llenguatge planer són més acceptables
per als membres dels grups meta principals
i per al públic més ampli.
Sobre la mida del tipus de lletra.
Fer servir un tipus de lletra i un espaiat més grans
augmenta la perceptibilitat.
També ajuda els usuaris
amb formes més lleus de discapacitat visual,
més habituals entre els destinataris principals
que entre la població corrent.
Per tant, és una estratègia molt utilitzada
en textos en llenguatge fàcil de comprendre
fer servir un tipus de lletra més gran que en els textos normals.
Aquesta estratègia es pot utilitzar en diferents graus.
És molt habitual en els textos en llenguatge fàcil.
El llenguatge planer pot aplicar aquesta estratègia
en molt menor grau o no aplicar-la gens,
en funció dels destinataris i de la situació de destí.
Sobre l'elecció del tipus de lletra.
Les normes del llenguatge fàcil
prefereixen els tipus de lletra sans serif
ja que se suposa que augmenten la perceptibilitat
i, per tant, són més fàcils de llegir.
Així, es creu que augmenten la comprensibilitat.
"Serif" (gràcia) és un terme del camp de la tipografia
que fa referència a un tret estètic dels tipus de lletres.
Els serifs són les petites línies
que s'afegeixen al final d'una lletra.
Per a les persones que tenen habilitats lectores baixes
o discapacitats visuals,
els serifs poden obstaculitzar el procés de lectura.
Per això, es recomana fer servir tipus de lletra sense serifs.
Això s'aplica tant al llenguatge fàcil com al llenguatge planer.
Sobre com destacar el text.
La informació important d'un text s'hauria de destacar,
tant en llenguatge fàcil com en llenguatge planer.
Es recomana destacar la informació important
i les paraules importants
en negreta,
ja que això n'augmenta la perceptibilitat per als destinataris.
Els colors pot ser que no siguin perceptibles per tots els destinataris,
especialment per als lectors amb discapacitat visual.
No tots els colors creen bons contrastos,
cosa que podria representar un obstacle per a la lectura.
I algunes persones poden tenir la percepció del color alterada.
Per tant, els colors no haurien de ser mai l'únic instrument
per destacar la informació important.
Sobre l'ús del sagnat.
En presentacions anteriors hem dit
que és important afegir informació
que se suposa que els destinataris desconeixen.
Això és especialment important
si aquesta informació és rellevant per entendre el text
i crucial per acomplir l'objectiu del text
en la situació de destí.
Un dels problemes és que no és fàcil incorporar
aquesta informació addicional de manera lògica dins del text.
La informació addicional pot fer que el text sigui menys llegible;
pot ser un obstacle per a la comprensió al nivell del text,
ja que la línia argumental es desdibuixa
pels afegits d'informació i explicacions.
D'altra banda, els destinataris principals
necessitaran un cert nivell d'informació addicional sobre el tema
per compensar la seva falta de coneixement sobre l'assumpte.
Els textos amb la comprensibilitat millorada,
especialment en llenguatge fàcil,
no poden funcionar sense explicacions afegides.
Què es pot fer, doncs?
Hi ha la possibilitat de fer que les explicacions
destaquin visualment de la resta del text.
En textos de llenguatge fàcil en alemany,
sovint es fa servir el sagnat amb aquesta finalitat.
Això vol dir que una explicació sobre una paraula en el text, per exemple,
no es col·loca en la mateixa posició que la resta del text,
sinó que es disposa amb un sagnat.
D'aquesta manera, el traductor pot indicar visualment
que la informació és un exemple
o una explicació d'una paraula o aspecte del text.
Aquest vídeo l'han preparat
Sergio Hernández i Christiane Maaß de la Universitat de Hildesheim.
Ens podeu escriure a easit@uni-hildesheim.de
El projecte EASIT ha rebut fons de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de cap ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
RadioTelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social