EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.
Unitat 2. Llenguatge fàcil de comprendre (LFC).
Element 4: El llenguatge de l'LFC.
Vídeo: El discurs de l'LFC.
Soc Sergio Hernández Garrido, de la Universitat de Hildesheim.
En aquest breu vídeo parlaré de l'aspecte discursiu
dels textos en LFC.
Em centraré en els aspectes següents: intertextualitat,
coneixement pressuposat i tipologia textual.
Començarem per la intertextualitat.
Els textos tenen relacions intertextuals amb altres textos.
La intertextualitat pot presentar-se de diferents maneres.
Com referència implícita o explícita a un altre text
o a més d'un text.
Un exemple: les cites.
La intertextualitat també pot presentar-se
com a referència implícita o explícita
a la tipologia textual en conjunt.
A partir del coneixement intertextual,
els lectors dedueixen informació sobre què esperar d'un text:
quines són, en teoria, les seves funcions i continguts?
Com ja he avançat,
els textos poden fer referència a un altre text
de manera explícita o implícita.
Aquests altres textos contenen informació
que els autors esperen que els lectors coneguin.
Fa falta coneixement pressuposat per entendre el text inicial.
Els lectors potser desconeixen la informació
però són capaços de saber
a on trobar la informació necessària per entendre el text inicial.
De vegades, els autors dels textos expliciten
a quins textos fan referència.
Això pot fer-se mitjançant cites o altres tipus de menció.
Així, els autors poden indicar
la font de la informació pressuposada.
Sovint la referència a les fonts és implícita o imprecisa.
En qualsevol cas,
els textos que pressuposen coneixement d'altres textos
són difícils de processar per part dels lectors.
Fa falta que els lectors identifiquin
les referències intertextuals.
Potser fins i tot han d'aconseguir la informació desconeguda
abans de continuar llegint el text inicial.
Els lectors experts
potser coneixen el text al qual fa referència l'autor.
Això els serveix per a processar el text més ràpidament i fàcilment.
Els grups meta del llenguatge fàcil de comprendre
no acostumen a tenir la mateixa experiència lectora
o el coneixement previ del tema que té l'autor o els lectors experts.
Per tant, la intertextualitat exigeix experiència textual.
Si es pressuposa intertextualitat, la comprensibilitat està en perill.
Si en llenguatge fàcil de comprendre fa falta informació d'un altre text,
potser no n'hi haurà prou fent referència a una font específica,
sinó que serà útil indicar directament
a on buscar la informació
i donar un resum de la informació que podem trobar en aquestes fonts.
Si la informació és molt rellevant per al text,
s'hauria d'afegir directament al text escrit en LFC.
També cal tenir en compte
si la informació està en format LFC o no.
Si no ho està, és molt probable
que no sigui accessible per als grups meta principals.
Al camp de la comunicació jurídica, no sempre és possible
evitar referències a lleis i normatives.
Aquests textos no estan escrits en llenguatge fàcil o planer,
sinó en llenguatge jurídic especialitzat.
No es pot esperar que els grups meta tinguin coneixements previs
de les lleis i normatives que se citen al text.
A més, no tindran accés al text referenciat,
ja que és massa complex, lingüísticament i conceptualment.
La informació necessària s'haurà de donar directament
al text fàcil de comprendre.
L'addició és un dels principis de l'LFC.
La informació rellevant que no es pot pressuposar
i a la que els grups meta no poden accedir s'ha d'afegir.
La intertextualitat en formats en línia.
Els textos en línia són hipertextos.
Amplien el concepte d'intertextualitat
i obren noves vies per afegir informació.
Els hipertextos amb enllaços
no es limiten a allò que es veu a la pantalla,
sinó que representen tota una xarxa de textos.
El contingut no es representa de manera lineal,
sinó que consisteix en un conjunt de textos
enllaçats entre ells.
Això ofereix noves oportunitats de creació de continguts en LFC.
Utilitzar l'estructura d'hipertext en textos en línia
pot fer que disminueixi la quantitat d'informació
que s'ha d'afegir a un text.
La informació extra es pot donar en textos vinculats al text inicial.
Perquè això sigui funcional calen uns requisits previs.
En primer lloc, els grups meta han de saber com funcionen els enllaços.
Això només passarà
si els grups meta tenen experiència amb internet.
No podem esperar
que tots els grups meta tinguin aquestes habilitats i coneixement,
és a dir, que sàpiguen que han de fer clic a l'enllaç
i com tornar al text inicial.
Per tant, els enllaços s'han de presentar explícitament
al text inicial
i s'ha d'explicar als grups meta
que poden fer clic a l'enllaç.
A més, la informació del text enllaçat
ha de resultar comprensible i perceptible
als grups meta.
Un text de lectura fàcil
s'hauria d'enllaçar només a altres textos en LFC.
Si no, s'ha d'explicitar que el text enllaçat
no és en llenguatge fàcil de comprendre.
Com exemple, us mostrem la pàgina inicial
de l'Associació de Radiodifusió del Nord d'Alemanya.
Quan hi ha enllaços, guien l'acció de forma explícita.
Es demana als usuaris que facin clic a l'enllaç.
Els enllaços estan subratllats per a ressaltar-los visualment.
El coneixement previ.
Els autors i traductors de textos de llenguatge fàcil de comprendre,
tant de llenguatge fàcil com planer,
han de tenir en compte quins coneixements previs
poden esperar-se dels grups meta.
No es pot esperar que els grups meta
tinguin tants coneixements d'un tema
com grups que no necessiten textos de comprensibilitat reforçada.
Per tant, és important introduir la informació addicional necessària
perquè els grups meta entenguin el contingut.
Això és evident quan es tradueix o s'adapta material
al llenguatge fàcil o planer.
El text d'origen potser pressuposa un coneixement
que els grups meta no tenen.
Els experts en llenguatge fàcil i planer
haurien de poder reconèixer aquests buits
i omplir-los amb la informació necessària.
Això pot passar amb continguts, i també amb terminologia
que els grups meta potser no coneixen.
No sempre es pot evitar la terminologia
si es parla d'un tema especialitzat.
Aquesta terminologia s'ha d'explicar.
El coneixement de tipologia textual.
El coneixement pressuposat
també pot ser coneixement sobre tipologia textual.
Els lectors experts dedueixen de seguida
a quina tipologia textual pertany un text.
Segons aquesta deducció,
tenen unes expectatives sobre el contingut i les funcions
d'un text fins i tot abans de llegir-lo.
Per exemple, quan llegim notícies escrites en un lloc web,
la presentació visual del text indica
que el text parla de notícies i successos.
Aquest coneixement serveix perquè els lectors experts
trobin la macroproposició d'un text,
és a dir, els seus punts principals, cosa que facilita la seva lectura.
Encara que les investigacions demostren
que fins i tot els grups meta principals del llenguatge fàcil
tenen alguns coneixements de tipologia textual,
aquests són més limitats que en el cas del lector mitjà.
Els lectors d'LFC necessiten més informació
sobre quin tipus de text llegiran.
Els punts principals del text i la seva funcionalitat
han de ser perceptibles.
Per exemple, als textos periodístics,
l'ús de preguntes respostes directament
més endavant al text
mostra amb claredat que la finalitat del text és informar.
Les convencions de la tipologia textual.
Els usuaris d'LFC
tenen alguns coneixements previs sobre molts tipus de textos
encara són limitats en comparació amb el lector mitjà.
Per tant, és útil que no s'eliminin totes les convencions de tipologia
als textos en LFC.
Això passa moltes vegades als textos de llenguatge fàcil,
però potser no és útil.
Els textos en llenguatge fàcil de comprendre haurien de conservar
almenys una part de les convencions de tipologia
dels textos originals.
Malgrat això, cal deixar clar que les característiques de l'LFC
de vegades dificulten que se segueixin les convencions de tipologia.
Per exemple, la comprensibilitat es pot reforçar
explicant una notícia o un fet en ordre cronològic.
Moltes vegades, els textos periodístics no ho fan.
Normalment, no expliquen la notícia en ordre cronològic,
sinó que comencen amb la notícia en si
i expliquen els fets avançant i retrocedint en el temps.
La diapositiva mostra l'estructura d'un text periodístic típic.
Una estructura així necessita un ampli coneixement gramatical
pel que fa als temps, per exemple,
i que no és propi de l'LFC.
Aquests textos són interessants,
però exigeixen destreses de comprensió complexes
que els grups meta del llenguatge fàcil potser no tenen.
Una notícia en ordre cronològic s'entendria més fàcilment
però no respecta les convencions de tipologia d'un text periodístic.
Si s'explica una notícia en ordre cronològic
s'elimina la "naturalesa periodística" d'un text.
A la versió de llenguatge fàcil d'aquest mateix text periodístic
es va fer una concessió:
el text meta de llenguatge fàcil renuncia a l'ordre cronològic.
Comença amb la notícia en si, una condemna en un judici en aquest cas,
i inclou alguns salts enrere.
No obstant això, al mateix temps redueix el nombre de flashbacks
i organitza la informació en funció dels nivells temporals.
Per tant, la informació del text meta és més fàcil de processar
però conserva aspectes dels textos periodístics.
En resum,
potser no és possible conservar del tot
les convencions de tipologia textual,
però no s'han d'eliminar completament.
L'LFC hauria de tenir una funció de pont.
És a dir, els textos amb comprensibilitat reforçada,
a banda de servir per entendre un contingut específic,
haurien de servir de pont als textos estàndard.
Dels textos en LFC,
els grups meta haurien de poder aprendre coses
sobre el contingut i les convencions textuals dels textos estàndard.
D'aquesta manera, obtenen coneixements sobre tipologia textual.
Vídeo preparat per Sergio Hernández i Christiane Maaß
de la Universitat de Hildesheim.
Podeu contactar amb nosaltres a easit@uni-hildesheim.de
El projecte EASIT ha rebut fons de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de cap ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.