EASIT, Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.
Unitat 2: Llenguatge fàcil de comprendre
(LFC).
Element 4: El llenguatge de l'LFC.
Vídeo: Aspectes sintàctics de l'LFC.
Soc Sergio Hernández Garrido, de la Universitat de Hildesheim.
En aquest vídeo, us parlaré
dels aspectes sintàctics del llenguatge fàcil de comprendre.
En aquesta unitat, ja hem fet una presentació de les normes bàsiques
del llenguatge fàcil de comprendre a l'Element 1.
Allà hem parlat d'algunes normes de la sintaxi.
En aquesta presentació hi aprofundirem més.
Abans de començar amb els aspectes sintàctics
del llenguatge fàcil i del llenguatge planer, permeteu-me que deixi clar
que aquests aspectes poden ser diferents en cada llengua.
En aquesta presentació
ens fixarem en els aspectes que no són específics de les llengües
i que són principis generals a nivell sintàctic
per augmentar la comprensibilitat.
Les frases massa llargues i complexes
no són aptes per a la lectura per part dels grups meta principals.
Per tant, la norma sintàctica bàsica
és que evitem frases llargues i complexes.
Eviteu les frases llargues.
En llenguatge fàcil només es fan servir oracions simples.
Les oracions compostes s'eviten.
Això vol dir que les oracions compostes adverbials o de relatiu
s'han de transformar en oracions simples.
Per exemple,
en el cas de les oracions adverbials, posarem l'exemple d'una condicional.
En lloc de dir "Si tens gana, menja alguna cosa",
podem fer servir dues oracions simples:
"Tens gana? Menja alguna cosa."
En les oracions de relatiu, en lloc de dir
"Un portàtil que val més de 2.000 euros
és massa car per a molta gent",
podem fer servir dues oracions simples:
"Hi ha ordinadors per més de 2.000 euros.
Aquests ordinadors són massa cars per a molta gent."
O, per exemple,
"Tenim dubtes que aquest document sigui genuí",
es pot reformular en dues oracions simples:
"Aquest document és genuí? En tenim dubtes."
Aquests exemples s'han extret del llibre de Christiane Maaß,
publicat el 2020.
La norma d'evitar les oracions compostes és per al llenguatge fàcil.
El llenguatge planer pot tolerar formes simples de frases compostes
en funció dels destinataris.
Eviteu les oracions complexes.
Fins i tot les oracions que no són llargues poden ser complexes.
Sol passar quan traslladen la informació a les oracions nominals,
que s'omplen d'adjectius o més oracions nominals.
En el llenguatge fàcil de comprendre
preferim l'estil verbal al nominal.
L'estil verbal és més comprensible que el nominal.
Per tant, traslladem la informació dels noms als verbs.
Per exemple, en lloc d'escriure
"El comportament de la canalla a l'escola no era correcte",
podem dir
"La canalla no s'ha portat bé a l'escola".
Com tractar la negació.
Reduïu al mínim els marcadors de negació
en llenguatge fàcil de comprendre, especialment en llenguatge fàcil.
La negació és un instrument força complex,
perquè parla de coses que no existeixen.
Quan es nega una cosa,
aquesta s'activa igualment, en el cervell dels destinataris.
Si llegim la frase "No fumeu",
pensem d'immediat en l'acte de fumar.
Per tant, la negació és complexa des del punt de vista cognitiu.
D'altra banda,
cada llengua i cada text necessiten poder negar.
En un text, no és lògic ni possible evitar del tot la negació.
Per tant, si cal fer servir marcadors de negació,
pot anar bé que siguin marcadors
que són paraules independents com ara "no".
El marcadors de negació que són morfemes, com ara "im"...
a "impensable" són més difícils de percebre.
En alemany, per augmentar la percepció dels marcadors de negació,
se senyalen amb negreta.
Preferència per la veu activa.
Sintàcticament, es prefereix la veu activa a la passiva.
La veu activa sol indicar qui fa una acció,
i normalment és important que els receptors ho sàpiguen.
Per exemple,
"Les escoles van ser tancades"
en lloc de "El Govern va tancar totes les escoles".
En conclusió,
i pel que fa a la sintaxi,
podem esmentar les següents característiques de l'LFC:
oracions simples en lloc d'oracions compostes,
estil verbal en lloc d'estil nominal,
pocs marcadors de negació,
els marcadors de negació independents són més perceptibles
que els morfemes units a paraules,
la negreta pot ajudar a augmentar la perceptibilitat d'aquests marcadors,
veu activa en lloc de veu passiva.
Aquest vídeo l'han preparat Sergio Hernández
i Christiane Maaß de la Universitat de Hildesheim.
Podeu contactar amb nosaltres a easit@uni-hildesheim.de
El projecte EASIT ha rebut fons de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de cap ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Easy Access for Social Inclusion Training