EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.
Unitat 2. Llenguatge fàcil de comprendre (LFC).
Element 4: El llenguatge de l'LFC.
Aspectes pragmàtics del llenguatge fàcil de comprendre.
Soc en Sergio Hernández Garrido, de la Universitat de Hildesheim.
En aquest vídeo parlaré dels aspectes pragmàtics de l'LFC.
De moment hem parlat de comprensibilitat,
però no és suficient perquè el contingut sigui accessible.
És necessari dissenyar els textos accessibles de forma
de manera que els usuaris puguin actuar basant-se en ells.
Per aconseguir-ho,
els lectors no només han de poder disposar del text,
percebre'l, entendre'l i recordar-lo,
sinó que també l'han d'acceptar.
Els textos que els usuaris no acostumen a considerar acceptables
són els que no permeten l'acció.
L'accessibilitat és una categoria pragmàtica.
El llenguatge fàcil de comprendre,
és a dir, el llenguatge fàcil o el llenguatge planer,
és una eina per a la comunicació accessible.
Per a poder actuar a partir d'un text proposat,
els usuaris han de seguir diferents passos.
Segons Rink i Maaß, als seus llibres publicats el 2020,
el contingut accessible hauria de ser:
recuperable
(els grups meta haurien de poder recuperar el contingut),
perceptible
(els grups meta haurien de poder percebre el contingut
amb els canals sensorials dels quals disposen),
comprensible
(els grups meta haurien de poder entendre el contingut),
vinculable
(haurien de poder vincular el contingut amb coneixement previ,
així és més fàcil recordar la informació),
i acceptable (el contingut hauria de presentar-se
d'una forma presentable per als grups meta).
El text només permet l'acció
si té totes aquestes característiques.
Llavors, els grups meta poden actuar
en funció del contingut accessible.
El procés de comprensió exigeix
una capacitat cognitiva per part dels usuaris.
Totes les accions descrites
(recuperar, percebre, entendre, recordar, acceptar)
fan ús de la capacitat cognitiva en el seu conjunt.
Si la capacitat dels usuaris del text
no és suficient per a dominar tots aquests passos,
els usuaris no podran actuar
segons el contingut ofert per un text.
Cadascun dels passos, pot ser obstruït per barreres de comunicació.
Hem parlat de les barreres al vídeo sobre els grups meta.
Si un text no és acceptable,
és possible que els usuaris deixin de llegir-lo
o esgotin molta de la seva capacitat de comprensió
per fer front a la qüestió de l'acceptabilitat.
Per tant, una acceptabilitat reduïda es perjudicial
per a la utilitat d'un text.
L'acceptabilitat reduïda també és un obstacle per a la inclusió.
Els productes de comunicació accessibles
haurien de facilitar la inclusió
i no augmentar l'estigma dels problemes de comunicació.
Per tant, és molt important considerar l'acceptabilitat del text
als productes de comunicació accessible.
L'acceptabilitat del llenguatge fàcil de comprendre.
Dels llenguatges fàcils de comprendre,
el llenguatge fàcil és el que es veu afectat per l'acceptabilitat.
Per aquest motiu en aquesta presentació
ens centrarem en l'acceptabilitat.
Els textos poden tenir problemes d'acceptabilitat a diferents nivells.
El problema pot ser al text meta.
En aquest cas, la versió en llenguatge fàcil
té característiques que redueixen la seva acceptabilitat
entre algunes persones dels grups meta principals
o entre els grups meta secundaris,
és a dir, gran part de la societat
o els professionals que treballen amb els grups meta principals,
per exemple, personal mèdic o administratiu.
També els textos origen,
que són la versió original d'un text en llenguatge estàndard o especialitzat,
poden tenir problemes d'acceptabilitat.
Aquests problemes s'han d'identificar
i abordar a la versió en llenguatge fàcil.
L'acceptabilitat reduïda dels textos origen.
Els textos origen poden tenir problemes d'acceptabilitat.
Segons Lang, per a les persones amb dificultats de lectura
els textos escrits sovint suposen una barrera motivacional.
En molts casos, durant anys han viscut
experiències frustrades amb els textos escrits,
per exemple, als contextos legal o mèdic.
Molts d'aquests textos els resulten massa difícils d'entendre.
Aquests textos són barreres
per a aquests lectors per diversos motius:
contenen una barrera lingüística
i una barrera d'especialització,
de llenguatge especialitzat,
i potser també una barrera cognitiva.
Abordem la qüestió de les barreres comunicatives
quan parlem dels grups meta del llenguatge fàcil de comprendre.
A més, aquests lectors potser han viscut experiències negatives
tractant de comunicar-se amb les autoritats.
També és possible que s'hagin adreçat a ells de manera inadequada.
Les autoritats poden haver reforçat la bretxa de poder a la comunicació.
Poden haver fet servir llenguatge massa difícil o groller.
Potser han pressionat els usuaris a prendre decisions
sense dir-los quines altres opcions tenien.
Tot això pot haver provocat emocions negatives.
En aquesta situació, les emocions negatives
destorben les capacitats cognitives durant el procés de comprensió
i dificulten més a l'usuari
la comprensió i l'actuació basada en el text.
L'LFC pot ser una solució
ja que pot obrir un canal de comunicació entre els usuaris i els experts,
per exemple, als camps del dret o de la medicina.
L'acceptabilitat millorada dels textos en LFC.
Una de les funcions dels textos en LFC
és que la comunicació o la lectura siguin més acceptables.
Això s'aconsegueix creant textos amigables i accessibles
a través de la disposició i de les imatges.
Pots aprendre més als vídeos d'aquesta unitat
sobre el discurs i la presentació visual de l'LFC.
El llenguatge planer se centra principalment en l'acceptabilitat,
de vegades fins i tot més que en la comprensibilitat.
Aquest és el context dels esforços en "llenguatge orientat a la ciutadania",
un subconcepte dins del concepte "llenguatge planer".
El llenguatge orientat a la ciutadania és un tipus de llenguatge planer alemany
perquè les autoritats siguin més accessibles amb el llenguatge planer
que ha de ser comprensible,
però, sobretot, orientat als clients i als serveis.
Hi ha conceptes similars en moltes altres llengües,
per exemple, el "llenguatge ciutadà"
o el "llenguatge clar" al món hispanoparlant,
per posar un exemple.
Aquests textos en LFC no accentuen l'asimetria
al procés de comunicació.
Es dirigeixen a la ciutadania de forma molt educada.
Tenen molta cura a l'hora de dir als usuaris
si han de fer, poden fer o haurien de fer una acció.
Expliquen i donen motius en comptes de postular i exigir.
Alhora, els textos en llenguatge planer
compleixen expectatives estàndard pel que fa a disposició i imatges.
No utilitzen totes les estratègies disponibles
per a reforçar la comprensibilitat.
Sovint, els textos en llenguatge planer s'assemblen als textos estàndard.
Per això, no són prou perceptibles i comprensibles
per a persones amb problemes de comunicació.
Una acceptabilitat reduïda
pot desencadenar processos d'estigmatització.
El llenguatge fàcil s'empra al context de problemes de comunicació.
Un problema de comunicació és susceptible d'estigmatització.
Els textos en llenguatge fàcil poden dur a processos d'estigmatització.
Això passa, sobretot, si no es creen de forma acceptable.
Acostuma a passar quan els textos són molt diferents de l'estàndard.
Per exemple, si són per a un públic adult,
però s'hi utilitzen imatges pròpies de públics infantils
(aprofundirem en això en un vídeo d'aquesta unitat
sobre imatges en LFC)
o si simplifiquen tant la gramàtica i les estructures lèxiques
que els textos entren en conflicte
amb les normes ortogràfiques o gramaticals.
Textos així poden estigmatitzar molt als seus usuaris
i provocar una resposta molt negativa
dels grups meta secundaris.
Aquestes eines s'han d'utilitzar amb molt de compte o no utilitzar-se,
encara que formin part de directrius pràctiques sobre LF.
Els textos en llenguatge planer
acostumen a ser molt més acceptables en això.
Moltes vegades els usuaris
ni tan sols noten que s'hi reforça la comprensibilitat.
No obstant això, no són prou senzills per a tothom,
especialment, per a les persones amb problemes de comunicació acusats.
Al seu llibre publicat el 2020, Maaß proposa una varietat del llenguatge
que manté un equilibri entre comprensibilitat i acceptabilitat:
el llenguatge fàcil plus.
S'assembla molt al llenguatge fàcil
però evita les característiques que en disminueixen l'acceptabilitat.
Vídeo preparat per Sergio Hernández i Christiane Maaß
de la Universitat de Hildesheim.
Podeu contactar amb nosaltres a easit@uni-hildesheim.de
El projecte EASIT ha rebut fons de la Comissió Europea,
dins del programa Erasmus+ d'Associacions Estratègiques
de l'Educació superior,
conveni de subvenció 2018-1-ES01-KA203-05275.
El suport de la Comissió Europea en la producció d'aquest material
no implica que n'aprovi els continguts,
els quals només reflecteixen la visió dels autors.
La Comissió no es fa responsable
de cap ús que es faci de la informació que conté.
Aquest material té una llicència Creative Commons,
llicència internacional de Reconeixement-CompartirIgual 4.0.
Socis del projecte EASIT:
Universitat Autònoma de Barcelona,
Università degli Studi di Trieste,
Universidade de Vigo,
Stiftung Universität Hildesheim,
SDI München,
Dyslexiförbundet,
Radiotelevisija Slovenija,
Zavod Risa.
EASIT: Formació en Accés Fàcil per a la Inclusió Social.