BRALKA: To je video projekta ADLAB PRO,
ki ga financira Evropska unija.
Licenca za uporabo avtorskih del je prosta.
GERT: Pozdravljeni. Sem Gert Vercauteren z Univerze v Antwerpnu.
V tem videu bom pojasnil, kaj je zvočni opis
in kako zagotavlja, da ciljno občinstvo povsem razume in izkoristi
multimodalno delo, ki ga spremlja.
Gledate 2. del: Definiranje AD,
v Modulu 1, Splošna predstavitev.
Čeprav številni verjetno veste, kaj je zvočno opisovanje oziroma AD,
je mogoče pametno osvežiti spomin.
Tudi zato, ker obstaja več različnih definicij
in vse obstoječe definicije
ne omenjajo vseh bistvenih značilnosti.
Naj najprej predstavim
nekatere pogoste definicije, nato pa še svojo.
L. 2004 je Piety AD definiral kot
"uporabo jezika, ki slepim in slabovidnim omogoča
dostop do filmov, TV programov in dogodkov v živo."
Po besedah Matamale eno leto pozneje je ta storitev
"naracija videnega,
torej opis vidnih elementov, na primer dejanj,
oblačil in rekvizitov na kulturnem dogodku".
Še nekaj let pozneje sta v zbirki člankov,
objavljenih po prvi konferenci Media4All,
Greening in Rolph AD definirala kot "dodatek opisne pripovedi,
ki spremlja ključne vizualne elemente gledališča, televizije,
kina in drugih vizualnih medijev".
Iz teh treh definicij
že lahko strnemo nekaj osnovnih značilnosti avdiodeskripcije.
Prvič, kot je poudaril Piety,
je to storitev v pomoč ljudem, ki so izgubili vid.
Drugič, je dvostopenjski postopek.
Kot omenja Matamala, je govorna storitev,
vendar opravljena na podlagi napisanega besedila.
In tretjič, kot postane jasno iz zadnje definicije,
je storitev, ki jo je mogoče dodati vsakemu avdiovizualnemu izdelku,
tako statičnemu kot dinamičnemu, posnetemu ali v živo.
Toda Reviers in Vercauteren sta v novejši definiciji pokazala,
da AD vključuje več dimenzij.
Koncept definirata kot
"storitev, ki avdiovizualne izdelke naredi dostopne in prijetne
za slepe in slabovidne,
ker slike in nejasne zvoke oblikuje kot verbalno pripoved,
prepleteno z izvirnimi dialogi in zvoki,
da nastane razumljiva celota".
Ta zadnja definicija dodaja nov element.
Izdelek naj ne bi bil zgolj dostopen.
Opis mora biti tudi prijeten za poslušanje.
Poleg tega prejšnje definicije pravijo,
da je to opis vizualnih podob,
Reviers in Vercauteren pa poudarjata, da mora upoštevati tudi zvoke,
ki jih slepi ljudje brez pojasnila morda ne bi razumeli.
Zato mora AD nuditi tudi okvir za dialog,
da je jasno, kdo govori,
in pojasniti nejasne zvoke.
Z drugimi besedami, AD se uporablja
za vse različne elemente avdiovizualnega dela.
Na osnovi teh opažanj
lahko sestavimo svojo definicijo AD, ki je tako
"storitev, s katero je vsak avdiovizualni izdelek dostopen
in prijeten za slepe ljudi,
ker vizualne in nejasne zvočne informacije prevaja
v verbalno naracijo, ki izboljša razumevanje
in poveča zadovoljstvo ob ogledu".
To je bilo za tokrat vse. Ker zdaj veste, kaj je AD,
se boste verjetno lažje poučili o tej storitvi.
BRALKA: Pripravo predstavitve je podprl projekt ADLAB PRO.
Avdiodeskripcija: Laboratorij za razvoj novega profesionalnega profila.
Financira ga EU v okviru programa Erasmus+.
Ključno dejanje 2, strateško partnerstvo.
Številka projekta: 2016-1-IT02
KA203-024311.
V predstavitvi so predstavljeni podatki in mnenja avtorjev
in ni nujno, da odražajo uradno mnenje Evropske unije.
Ne institucije in telesa EU
ne njihovi predstavniki
niso odgovorni za uporabo tukaj predstavljenih podatkov.
To je video projekta ADLAB PRO. Partnerji projekta so:
Univerza v Trstu, Avtonomna univerza iz Barcelone,
Univerza v Antwerpnu, Univerza Adama Michiewicza,
RTV Slovenija, Utopian Voices, Sound Focus
in Kraljevi inštitut za slepe Velika Britanija.
ADLAB PRO financira Evropska unija.
Licenca za uporabo avtorskih del je prosta.