BRALKA: To je video projekta ADLAB PRO,
ki ga financira Evropska unija.
Licenca za uporabo avtorskih del je prosta.
GERT: Sem Gert Vercauteren z Univerze v Antwerpnu v Belgiji.
V tem videu vam bom povedal malo več
o najpomembnejših težavah pri pripravi zvočnega opisa.
Gledate 8. del: Ključne težave AD, v Modulu 1, Splošna predstavitev.
Dobro izhodišče za določitev
najpomembnejših vprašanj pri pripravi AD,
so najstarejši dokumenti o tem prevajalskem modulu,
in sicer nacionalne smernice ter članki v prevajalskih publikacijah.
Vsi ti dokumenti so si enotni,
da je treba odgovoriti na štiri bistvena vprašanja.
A) Kaj naj bo opisano? B) Kdaj naj bo opisano?
C) Kako naj bo opisano? D) Kako podrobno naj bo opisano?
Na kratko si oglejmo, kaj naj bo opisano.
Idealno bi bilo vse, kar je na zaslonu.
Vendar je samoumevno, da vsega preprosto ni mogoče opisati.
Poleg tega bi bilo treba opisati več.
Protislovje, pravite? Ni nujno. Naj pojasnim.
Najprej je treba opisati prizore.
To pomeni opisovanje likov, njihovih dejanj in scene,
torej časa in kraja, ko se dejanja dogajajo.
Z drugimi besedami, opišete, kdo dela kaj, kje in kdaj.
Drugič, opisati morate tudi določene zvoke.
Ljudje z okvaro vida včasih težko prepoznajo
nejasne zvočne učinke, zato jih je treba pojasniti.
Opisovanje zvokov vključuje tudi prevod dialogov v tujem jeziku
z zvočnim podnaslavljanjem, sinhronizacijo ali naracijo.
Tudi besedilo na zaslonu, na primer logotipi, uvodna in končna špica,
napisi na tablah v filmu in podobno morajo biti prebrani ali opisani.
Drugo vprašanje, kdaj naj bo to opisano,
se nanaša na trenutek, ko slišimo opis.
Idealno je, ko je sicer tišina, toda takih priložnosti skoraj ni.
Zato je splošni napotek, da opis ne sme prekrivati dialoga,
ker je prvi vir podatkov za ljudi z okvaro vida.
In čim bolj se je treba izogibati opisovanju čez zvočne učinke,
zlasti če je zvok pomemben za zgodbo.
Vprašanje, kako opisovati,
se dotika jezika in sloga opisa.
Po okvirnih napotkih mora opis zveneti naravno,
ker bo bran na glas.
To pomeni, da jezik ne sme biti prezahteven.
Stavki morajo biti preprosti.
To ne pomeni, da bi se morali izogibati prispodobam
ali opisom, ki obogatijo besedilo. Ravno nasprotno.
Opisovalec mora uporabljati bogat in pester, vendar jasen jezik.
Poskrbeti mora tudi, da opis ustreza slogu filma ali televizijske oddaje
in da je besedišče primerno za občinstvo.
Na vprašanje, koliko opisati, če nimamo dokončnega odgovora.
Po obstoječih smernicah naj ne bi smeli opisati preveč,
ker je lahko naporno.
Obsežnim opisom samo zato, ker film to dopušča, naj bi se izogibali.
Ce za AD uporabljate računalniško orodje,
lahko bralno hitrost nastavite na okoli 17 znakov na sekundo
ali 180 besed na minuto.
Toda to je le okvirna vrednost.
Uporabite svojo presojo
in opis prilagodite programu in prizoru.
Počasen panoramski posnetek lahko spremlja krajši opis,
akcijski prizor pa podrobnejši.
To je za zdaj vse.
Kot vidite, smo načeli le vrh ledene gore, kaj je pomembno v AD.
Naučite se lahko še veliko več.
BRALKA: Pripravo predstavitve je podprl projekt ADLAB PRO.
Avdiodeskripcija: Laboratorij za razvoj novega profesionalnega profila.
Financira ga EU v okviru programa Erasmus+.
Ključno dejanje 2, strateško partnerstvo.
Številka projekta: 2016-1-IT02
KA203-024311.
V predstavitvi so predstavljeni podatki in mnenja avtorjev
in ni nujno, da odražajo uradno mnenje Evropske unije.
Ne institucije in telesa EU
ne njihovi predstavniki
niso odgovorni za uporabo tukaj predstavljenih podatkov.
To je bil video projekta ADLAB PRO. Partnerji projekta so:
Univerza v Trstu, Avtonomna univerza iz Barcelone,
Univerza v Antwerpnu, Univerza Adama Michiewicza,
RTV Slovenija, Utopian Voices, Sound Focus
in Kraljevi inštitut za slepe, Velika Britanija.
ADLAB PRO financira Evropska unija.
Licenca za uporabo avtorskih del je prosta.