Aquest vídeo és d'ADLAB PRO.
ADLAB PRO és un projecte finançat per la Unió Europea.
Aquest vídeo està disponible amb llicència Creative Commons.
-Hola, soc la Nina Reviers, de la Universitat d'Anvers,
i en aquest vídeo d'ADLAB PRO analitzaré la locució de l'AD.
Això és la Unitat 9 del Mòdul 1, "AD: Introducció General".
En aquesta unitat, analitzarem els temes següents:
Per què la locució és important per a l'AD?
Qui locuta l'AD?
Què és una bona locució en AD?
Per què locutar és important per a l' AD?
Parlar va més enllà de les paraules
i l'anomenada informació paralingüística
pot tenir una gran influència en el significat i el gaudi,
sobretot en les audiodescripcions,
en què el temps ho és tot i només tens unes quantes paraules
per comunicar el teu missatge.
Com va dir Joel Snyder, un pioner de l'AD:
"creem significat amb les nostres veus".
Com a resultat, la locució gairebé sempre la fan
locutors professionals formats.
Tanmateix, en alguns contextos, com el teatre en directe,
els descriptors posen veu als seus propis guions,
perquè s'han familiaritzat amb la peça
i són els que estan més preparats
per al temps en directe i la improvisació.
Cal assenyalar que per a les AD
a vegades es fan servir veus sintètiques.
De totes maneres, encara és una tècnica experimental
i hi ha investigacions que encara estudien els contextos
per als quals la veu sintètica seria adequada, com ara els documentals.
Però, què és una bona locució en el context de les AD?
A més d'una veu agradable, una bona expressió
i una pronúncia correcta, els locutors
han de tenir en compte algunes qüestions específiques.
En aquesta unitat, analitzaré la prosòdia,
l'estil de l'expressió oral i la tècnica amb el micròfon.
La prosòdia inclou el to, l'èmfasi, el ritme
l'altura tonal, el marge dinàmic i la segmentació.
Per exemple,
l'èmfasi o l'accentuació
és una eina important per als descriptors.
Una frase pot voler dir el contrari
si li canviem l'accentuació.
Tingueu en compte l'exemple següent:
'Que t'agraden els Smarties?'
és molt diferent de
'Què? T'agraden els Smarties?'
Una altra qüestió de la prosòdia a l'AD està relacionada amb el to.
Una entonació creixent al final d'una frase
és típica de les preguntes,
però també pot suggerir que la frase encara s'ha d'acabar.
Aquesta mena de suspensió és habitual en descripcions en directe,
on els descriptors no abaixen l'entonació al final d'una frase
perquè no saben què passarà després.
Això té l'efecte de deixar l'oient pendent del que vindrà després
i sovint val més completar la frase
i abaixar l'entonació al final.
Igual que el to, el ritme del discurs pot variar
perquè encaixi en l'escena. Una seqüència d'acció ràpida
demana un ritme més ràpid, mentre que un ritme més lent
seria més adequat per a una escena d'amor.
I l'estil?
Tradicionalment, s'aconsella als descriptors
que facin servir un estil neutre.
La guia ITC, per exemple,
diu que “la forma de parlar hauria de ser ferma,
discreta i amb un estil impersonal,
perquè la seva personalitat i les seves opinions
no interfereixin en el programa.”
Tanmateix, també és important afegir emoció i entusiasme
amb certa gràcia en alguns moments en diferents programes,
per encaixar amb l'estat d'ànim del desenvolupament de la trama.
L'estil hauria de combinar amb el gènere del programa.”
Per exemple, “si la música de fons suggereix amenaça,
la veu hauria de reflectir aquesta tensió,
encara que sense tornar-se melodramàtica.
En comèdies, la narració hauria de ser ferma,
però també amb un petit somriure perceptible a la veu’.
Finalment, la tècnica amb el micròfon també influeix
en la qualitat de la locució d'una AD.
Els elements clau que cal recordar són:
col·locar el micròfon correctament i no projectar la veu.
El micròfon ja ho fa sol
i s'ha de procurar parlar amb tota la naturalitat possible.
Per acabar, és important escalfar i entrenar la veu,
si s'ha de locutar una AD.
Es pot fer amb exercicis de cant, taral·lejant, amb embarbussament
i amb exercicis per alliberar la tensió de la mandíbula.
Tot va bé per assegurar-nos que no comencem si no estem preparats.
Gravar-se un mateix
i llegir sovint en veu alta també van bé per entrenar la veu.
Assegura't que t'escoltes quan gravis audiodescripcions
o demana a algú que t'escolti mentre fas una AD en directe,
per identificar errors i problemes.
La informació d'aquesta unitat està basada en el llibre de Louise Fryer
de 2016, "An Introduction to Audio Description".
És un llibre imprescindible si voleu aprendre més del tema.
-La preparació d'aquesta presentació
ha rebut el suport d'ADLAB PRO. "Audiodescripció:
Laboratori per al desenvolupament d'un nou perfil professional"
finançat per la Unió Europea a càrrec del programa Erasmus+,
Key Action 2, Associacions Estratègiques.
Número de projecte:
2016-1-IT02-KA203-024311.
La informació i les opinions d'aquesta presentació
pertanyen als seus autors i no reflecteixen necessàriament
l'opinió oficial de la Unió Europea.
Cap institució o organisme de la Unió Europea
ni cap persona que actuï en el seu nom
serà responsable de l'ús
que es pugui donar a la informació presentada.
Aquest vídeo és d'ADLAB PRO.
Els socis d'ADLAB PRO són la Universitat de Trieste,
la Universitat Autònoma de Barcelona,
la Universitat d'Anvers, la Universitat Adam Mickiewicz,
RTV Slovenia, Utopian Voices,
Soundfocus i Royal National Institute of Blind People.
ADLAB PRO està finançat per la Unió Europea.
Aquest vídeo està disponible amb llicència Creative Commons.