Títol variant: |
El cambril del Santíssim Sagrament en la catedral d'Osca (1543) i l'herència litúrgica medieval |
Títol variant: |
The "camarín" of the Holy Eucharist in the Cathedral of Huesca and the liturgical heritage of the Middle Ages |
Data: |
2016 |
Resum: |
En 1520, el cabildo de la catedral de Huesca firmó, con el maestro Damián Forment, el contrato de ejecución del retablo principal de la iglesia, una obra de alabastro decorada con escenas de la Pasión de Cristo. En la parte superior, se abrió un óculo destinado a la exhibición de la eucaristía, comunicado con un camarín trasero que funcionaba como capilla eucarística y al que se accedía por una escalera que partía de la nueva sacristía. Este modelo resulta característico del Reino de Aragón y cuenta con inmediatos precedentes zaragozanos que inspiraron el oscense. En el presente artículo, se analizan dichos precedentes y la finalidad del conjunto compuesto por retablo y camarín; a la vez que se estudia cómo se conservaron los elementos pasionales y eucarísticos medievales, cómo se transformaron y se glosaron en las nuevas concepciones desarrolladas a partir del siglo XVI, y, además, cómo lo hicieron dentro de los mismos ámbitos arquitectónicos. Para llevar a cabo este análisis, se han utilizado los costumbrarios redactados para la catedral entre los siglos XV y XVIII, las descripciones de los autores antiguos y los objetos y los espacios conservados o que podemos reconstruir gracias a las fuentes históricas. Tras el estudio de todos estos elementos, se concluye que las nuevas obras encargadas a partir del siglo XVI respetaron los antiguos contenidos litúrgicos del templo añadiéndoles suntuosidad y lujo, lo cual definía un panorama de transformación dentro de la tradición. |
Resum: |
El 1520, el capítol de la catedral d'Osca va signar, amb el mestre Damián Forment, el contracte d'execució del retaule principal de l'església, una obra d'alabastre decorada amb escenes de la Passió de Crist. A la part superior, s'hi va obrir un ull de bou destinat a l'exhibició de l'eucaristia, comunicat amb un cambril posterior que funcionava com a capella eucarística i al qual s'accedia per una escala que partia de la nova sagristia. Aquest model és característic del Regne d'Aragó i té immediats precedents saragossans que van inspirar el d'Osca. En aquest article s'analitzen aquests precedents i la finalitat del conjunt compost per retaule i cambril; alhora que s'estudia com es van conservar els elements passionals i eucarístics medievals, com es van transformar i es van glossar en les noves concepcions desenvolupades a partir del segle XVI, i, a més, com ho van fer dins dels mateixos àmbits arquitectònics. Per dur a terme aquesta anàlisi, s'han utilitzat els costumaris redactats per a la catedral entre els segles XV i XVIII, les descripcions dels autors antics i els objectes i els espais conservats o que podem reconstruir gràcies a les fonts històriques. Després de l'estudi de tots aquests elements, es conclou que les noves obres encarregades a partir del segle XVI van respectar els antics continguts litúrgics del temple afegint-los sumptuositat i luxe, la qual cosa definia un panorama de transformació dins de la tradició. |
Resum: |
In 1520, the canonry of the Cathedral of Huesca hired the master Damien Forment to create the main altarpiece of the church, an alabaster piece decorated with scenes of the Passion. In the upper part of the retable, he made a circular opening dedicated to the exhibition of the Eucharist, which communicated with the Eucharist chapel and the sacristy. The typology was typical of the kingdom of Aragon and has its immediate forerunners in the area of Zaragoza. In this paper we analyse these precedents and the uses of this kind of ensemble, in addition to the way they were preserved and used after the Middle Ages. The documentary sources used for the analysis are the cathedral customaries from the fifteenth to the eighteenth century, descriptions by early modern historians and, of course, the preserved artifacts. The analysis of these ensembles reveals that the works made after the sixteenth century preserved the medieval liturgical customs while adding luxury and magnificence, thus indicating the appearance of certain transformations within the tradition. |
Drets: |
Aquest document està subjecte a una llicència d'ús Creative Commons. Es permet la reproducció total o parcial, la distribució, la comunicació pública de l'obra i la creació d'obres derivades, sempre que no sigui amb finalitats comercials, i sempre que es reconegui l'autoria de l'obra original. ![Creative Commons](/img/licenses/by-nc.ico) |
Llengua: |
Castellà |
Document: |
Article ; recerca ; Versió publicada |
Matèria: |
Corpus Christi ;
Retablo expositor ;
Camarín ;
Costumbrarios ;
Liturgia ;
Catedral ;
Reino de Aragón ;
Huesca ;
Eucharist ;
Retable-mostrance ;
Customaries ;
Liturgy ;
Cathedral ;
Kingdom of Aragon ;
Retaule expositor ;
Cambril ;
Costumaris ;
Litúrgia ;
Regne d'Aragó ;
Osca |
Publicat a: |
Locus amoenus, Núm. 14 (2016) , p. 79-90 (Articles) , ISSN 2014-8798 |